Ďakujem pekne za slovo. Vážení páni podpredsedovia Národnej rady, vážená pani ministerka, vážené panie kolegyne, páni poslanci, moje vystúpenie k návrhu zákona bude diametrálne odlišné svojou problematikou oproti tej, ktorá bola pred chvíľou. Ale je podľa môjho názoru minimálne taká dôležitá a taká vážna, že si zasluhuje, myslím si, trošku väčšiu pozornosť, aká je jej venovaná teraz v tejto sále, lebo problematika, o ktorej budem hovoriť, výrazným spôsobom môže zasahovať nielen do verejného, ale aj do súkromného života mnohých občanov Slovenskej republiky. Vážené kolegyne, kolegovia, keď sme v 90. rokoch ustanovili osobitný kontrolný výbor na kontrolu Slovenskej informačnej služby a osobitný kontrolný výbor na kontrolu Vojenského spravodajstva, mali sme na mysli dobrý cieľ, aby tieto služby, ktoré pracujú pod určitým  rúškom tajomstva a sú trošku také exotické, tajomné, aby boli aspoň pod minimálnou kontrolou, ak nie verejnosti, tak aspoň ústavných činiteľov, členov parlamentu, tých 150 ústavných činiteľov, ktorých si 5,5 milióna občanov Slovenskej republiky zvolilo na volebné obdobie, na príslušné volebné obdobie, aby ich zastupovalo pri tvorbe zákonov, ale aj pri kontrole takých vecí, o ktorých hovorím. Avšak aplikácia zákona, ktorý sme v 90. rokoch prijali a jeho postupné novely dospeli k tomu, že kontrola tajných služieb, hovorím teraz vo všeobecnosti na úvod o tajných službách, kontrola tajných služieb nie je na dostatočnej úrovni, nie je dobrá, ba dokonca, aby som povedal, že nie je takmer alebo prakticky žiadna.  Bol som vo výbore, osobitnom kontrolnom výbore na kontrolu Slovenskej informačnej služby v rokoch 1999 až 2002 ako podpredseda výboru a od roku 2006 až dosiaľ som predsedom tohto osobitného kontrolného výboru a teda myslím, že nikto so mnou nebude polemizovať o tom, že neviem, o čom hovorím. Kontrola tajných služieb v iných krajinách je rozmanitá a povedal by som, že prakticky nenájdeme viacero štátov, ktoré by túto problematiku mali uzákonenú alebo aplikovanú rovnakým spôsobom. Zvlášť markantné je to v krajinách postkomunistických štátov, v krajinách, ktoré len nedávno vstúpili do Európskej únie, ktoré ešte len akýmsi spôsobom hľadajú to svoje miesto v tejto oblasti. Len taký jeden príklad. V Poľsku je napríklad sedem tajných služieb, čiže je tam ťažko to vôbec koordinovať, ale existuje výbor pod vedením predsedu vlády, ktorý zasadá každý týždeň a ktorý ten kontrolný výbor má, aj ľudí mimo poslancov, mimo členov vlády,  ľudí z verejného života, z odborníkov na túto oblasť. Čiže kontrolujú týmto spôsobom. Napríklad, poviem, vo vyspelej krajine v Holandsku existuje tzv. triumvirát ľudí z verejného života, ktorí sú menovaní prezidentom, sú to ľudia, ktorí požívajú absolútnu dôveru spoločnosti a títo traja ľudia majú možnosť vstupu kedykoľvek do akýchkoľvek záležitostí tajnej služby, holandskej tajnej služby, a títo ľudia môžu ubezpečiť verejnosť a dať verejnosti jasne najavo, že tajná služba neporušuje zákon, ale v tom konkrétnom prípade postupovala absolútne správe.  Ako je to u nás? Máme zákon o Slovenskej informačnej službe, ktorý umožňuje výboru kontrolovať plnenie rozpočtu Slovenskej informačnej služby. To znamená, môže prísť kontrolná skupina, členovia tohto osobitného kontrolného orgánu, podotýkam, skupina ústavných činiteľov, môžu prísť na Slovenskú informačnú službu, požiadať si doklady a kontrolujú za radom položky čerpania štátneho rozpočtu, až prídu napríklad po výdaj, strelím, teraz skutočne len príklad, 1 milión korún. Naša otázka znie: Na čo bolo vynaložených tých milión korún? To je osobitné určenie. A sme na konci kontroly. Tým len chcem dať najavo, že táto kontrola je absolútne neefektívna. Môžeme kontrolovať PHM, môžeme kontrolovať kancelárske papiere, nákup, prípadne nejaké investičné akcie menšieho typu, ale akonáhle  prídeme na niečo dôležitejšie, je to osobitná záležitosť. Podobne je to aj pri kontrole objektov. Takisto môžeme kontrolovať ako osobitný kontrolný výbor, opäť podotýkam, nie je to verejná kontrola, sú to ústavní činitelia, ktorí idú na kontrolu, prídeme do objektu, je niekde  zamknutá miestnosť, chceme vidieť túto miestnosť, je to miestnosť osobitného určenia. Sorry. Opäť sme na konci kontroly.  Ale aby mi nebolo do úst dávané niečo, čo som nepovedal. V žiadnom prípade nechcem, aby z tohto môjho vystúpenia bolo niekomu napadlo, že Slovenská informačná služba porušuje zákon. To som nikdy nepovedal, nemám o tom žiadne dôkazy, ani indície. To v žiadnom prípade. Ale na druhej strane nemôžem zagarantovať ako predseda osobitného kontrolného výboru, ako poslanec a ústavný činiteľ, že Slovenská informačná služba neporušuje zákon, lebo nemám žiadne možnosti, ani oprávnenia, ktoré by mi umožňovali, aby som to skontroloval. V tom je ten paradox, vážené dámy, vážení páni.   A teraz mi dovoľte veľmi stručne k mojim návrhom, k tomu, čo navrhujem zmeniť v zákone o Slovenskej informačnej službe. Veľmi stručne. Sú to tri oblasti.  Prvá oblasť je § 2, kde len upresňujem niektoré pojmy pri úlohách Slovenskej informačnej služby tak, aby lepšie zodpovedali skutočnosti, ktorá nastala aj po vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie, aby zodpovedala tejto epoche, týmto rokom, aby zodpovedala tejto dobe, pretože formulácia, ktorá tam bola, bola ešte z pôvodného zákona.  Po druhé doplňujem v tom materiáli, ktorý je povinný riaditeľ Slovenskej informačnej služby predložiť na požiadanie osobitnému kontrolnému výboru, podotýkam, nie verejnosti, nie ľuďom neprevereným, ale ústavným činiteľom, členom osobitného kontrolnému výboru, ktorých sme si my zvolili na to, aby kontrolovali, rozširujem tam tie materiály o dva ďalšie, a to je písomné poverenie predsedu vlády ako predsedu Bezpečnostnej rady štátu, resp. predsedu vlády, ktorými poveruje riaditeľa SIS, čo je, myslím, veľmi legitímne, úplne legitímne. A po ďalšie, aby si materiál členovia osobitného kontrolného výboru, opäť podotýkam, ústavní činitelia, naši zástupcovia, mohli vyžiadať údaje o sledovaných a odpočúvaných osobách, resp. ich súbehu po dvoch rokoch od ukončenia tejto činnosti. Ešte raz podotýkam, nejde o žiadne živé prípady, po dvoch rokoch od uplynutia, od ukončenia týchto prípadov.  A tretia oblasť, a to je podľa môjho názoru tá najdôležitejšia, to je tá kontrolná, je posilnenie právomocí a postavenia predsedu tohto osobitného kontrolného výboru, ktorý by mal byť tým garantom aj voči parlamentu, aj voči občanom Slovenskej republiky v tom, že bude môcť zodpovedne vyhlásiť, že Slovenská informačná služba neporušuje zákon.  Navrhujem, aby predseda osobitného kontrolného výboru bol zo zákona z opozície, aby bol zvolený trojpätinovou väčšinou v tajnom hlasovaní, to podotýkam, trojpätinovou väčšinou v tajnom hlasovaní, a to znamená, že bol by to človek, ktorý musí vyhovovať jednak koalícii, tak aj opozícii. Pretože v trojpätinovom tajnom hlasovaní bez vôle koalície žiadny poslanec prejsť nemôže. Čiže týmto spôsobom by bolo zabezpečené, že by na čele tohto výboru, ktorý, ako budem ďalej hovoriť, mal by omnoho väčšie právomoci ako dnes, stál človek, ktorý by bol skutočne vhodný aj pre koalíciu, aj pre opozíciu. Ďalej by tento predseda osobitného kontrolného výboru, ak by bol zvolený, musel  do jedného mesiaca po svojom nástupe napriek tomu, že je ústavný činiteľ, požiadať o bezpečnostnú previerku NBÚ na najvyšší stupeň, až po najvyšší stupeň utajenia. Po obdržaní tejto previerky by na základe môjho návrhu mal právo požadovať od riaditeľa Slovenskej informačnej služby akékoľvek informácie, na základe ktorých by mohol verejne deklarovať, že tajná služba porušuje, resp. neporušuje zákon. Ešte raz podotýkam, je tam zabezpečená možnosť, že to bude iba taký poslanec, ktorý vyhovuje aj koalícii, aj opozícii, ktorý bude bezúhonný a bude spĺňať najvyšší štandard najvyššej bezpečnostnej previerky. Chcem ešte pripomenúť, ktorí ste si nevšimli, že účinnosť tohto zákona je až od 1. 7. 2010. Bolo to z toho dôvodu, že týmto zákonom sme sa začali zaoberať už dávnejšie, avšak námietky niektorých kolegov, ktorých som chcel do toho zainteresovať, boli, že nie, lebo vyzerá to, že opozícia si to robí pre seba. Preto je tam účinnosť až od 1. 7. 2010, teda po voľbách, po budúcoročných parlamentných voľbách, kedy dneska možno ani Sibyla nevie ešte, ako to bude vyzerať a teda nikto nemôže ani mňa, ani nikoho obviniť z toho, že ideme robiť nejaký zákon, ktorý robíme pre seba alebo pre opozíciu, alebo pre koalíciu. Môže to byť tak, ale môže byť aj úplne opačne od 1. 7. 2010. Skutočne, ja som mal len tú motiváciu, aby sme urobili dobrú novelu, ktorá skutočne zabezpečí, aby niekto aj tieto tajné služby v tomto smere kontroloval.  Na záver mi dovoľte skonštatovať, že navrhovaná právna úprava je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, s právnym poriadkom Slovenskej republiky a medzinárodnými zmluvami a inými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná a realizácia návrhu zákona nebude mať dopad na štátny rozpočet, na rozpočty obcí, ani na rozpočty vyšších územných celkov.  Vážené kolegyne, kolegovia, ďakujem vám za pozornosť, aj tým, ktorí sme tu v sále. Verím, že všetci ste pozorne počúvali hlavne tie argumenty, ktoré som vyložil a ktorými vás chcem požiadať o to, aby bez ohľadu na to, čo si myslíme ako po voľbách v budúcom roku bude, aby ste podporili túto novelu v záujme občanov celej Slovenskej republiky.  Ďakujem pekne. (Potlesk.)
Vecný a neutrálny tón. Naznačuje, že vstup do EÚ je istá "epocha" a doba a treba upraviť zákon aby tomu zodpovedal V zásade neutrálne predstavovanie zmien v zákone o SIS