Ďakujem pekne. Už len minútku strpenia poprosím, lebo si to chcem nahodiť. Nejako mi to nefunguje. Dobre. Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán minister, dámy a páni, len páni, dáma, dámy a páni, milá prázdna sála, dovoľte, aby som teda pokračoval vo svojom vystúpení k návrhu štátneho rozpočtu. Hovoril som pred obedňajšou prestávkou o udržateľnom raste, hovoril som o reakcii na krízu, hovoril som o tom, že opatrenia, ktoré vláda prijala, nepovažujem za dostatočné ani za efektívne na to, aby eliminovali dopady krízy, ale najmä na to, aby dali ekonomike nový potrebný impulz. Tak ako ekonomika dostala nový potrebný impulz reformami, ktorý tento impulz sa začína postupne strácať a vyprchávať, tak potrebuje ďalší takýto impulz. Potrebujeme predovšetkým zlepšovať podnikateľské prostredie, potrebujeme aj znížiť a zjednodušiť dane a odvody, potrebujeme podporiť a posilniť strednú vrstvu a rodiny, najmä rodiny s deťmi, a potrebujeme zlepšiť pružnosť trhu práce. Potrebujeme jednoducho vytvoriť omnoho atraktívnejšie prostredie a podmienky pre ľudí, ktorí chcú byť aktívni, pre investorov domácich aj zahraničných investorov. My sme s takýmito opatreniami prišli, navrhovali sme ich v zákone o dani z príjmov, kde, žiaľbohu, neprešli. Navrhujeme ich v ďalších zákonoch a samozrejme, že ony majú premietnutie a mali by byť premietnuté všetky aj v zákone o štátnom rozpočte. To je dôvod, tento úvod predtým, ako vám budem premietať aj niektoré obrázky, som si dovolil povedať preto, že toto všetko, čo som hovoril pred obedňajšou prestávkou, ale aj to, čo som teraz doplnil je dôvod, prečo sme presvedčení, že rozpočet na roky 2009 až 2011 je premrhanou príležitosťou. Je to premrhaná príležitosť z hľadiska vytvárania podmienok a predpokladov na vysoký a udržateľný ekonomický rast. Je to premrhaná príležitosť z hľadiska potrebných opatrení na eliminovanie dôsledkov krízy a na dodanie potrebného impulzu pre ekonomiku a ekonomický rast a je to premrhaná príležitosť pre podporu strednej vrstvy, pre podporu rodín a rodín s deťmi. Prečo som o tom presvedčený sa pokúsim ukázať následne. Chcem sa zamerať vo svojom vystúpení na tri oblasti. Tá prvá oblasť je o tom, na čom a na kom rozpočet šetrí a na kom nešetrí. Ďalej v druhej časti sa chcem venovať vývoju deficitu verejných financií a v tretej, komu rozpočet štedro rozdáva. Najskôr chcem povedať, a toto považujem za kľúčovú vec, ktorú by som poprosil, aby sme si uvedomili, a ja to budem opakovať neustále, že vývoj a chcem porovnávať najmä roky 2006 až 2009, a to z toho dôvodu, že rok 2006 bol posledným rokom druhej vlády Mikuláša Dzurindu, bol rokom, kedy v polovici roka 2006 došlo k zmene vlády, bol rokom, kedy nastúpila vláda Roberta Fica a bol rokom, kedy rozpočet na rok 2006 ešte pripravovala naša vláda, druhá Dzurindova vláda a schvaľovala vládna koalícia predchádzajúca, pričom rok 2009 je ten aktuálny rozpočet, o ktorom hovoríme. Preto to porovnanie je, myslím si, aj logické, aj úplne legitímne. Na týchto číslach môžete vidieť, že príjmy štátneho rozpočtu, zdôrazňujem štátneho rozpočtu aj pre pána predsedu od roku 2006 do roku 2009 vzrástli o 126 miliárd korún, teda o 47,2 %. Pôvodne to bolo 130, ale už sú v týchto číslach, ktoré budem hovoriť, už sú zakomponované tie zmeny, na ktorých sa dohodla v pondelok Koaličná rada a ktoré sú cez pozmeňujúci návrh, myslím že pána poslanca Buriana, predsedu finančného výboru alebo budú dané, ale boli avizované. Čiže dovolil som si už zapracovať túto vôľu koaličnej rady a chcem ale aj povedať, že toto zreálnenie samo osebe ja vítam a považujem za pozitívny krok. A obávali sme sa, že ani k nemu nepríde, lebo vládna koalícia ho dlho nechcela urobiť, ale nakoniec, chvalabohu, že ho urobila, keď teda znížila príjmy zhruba o 7,7 miliardy, ale znížila aj výdavky zhruba o 2,8 miliardy, takže spolu to robí tých 10,5 miliardy, ale vo verejných rozpočtoch. V štátnom rozpočte je to zníženie o 4 miliardy na tých 126 z pôvodných 130. Čiže kľúčová podstatná informácia je, že štátny rozpočet, štát, vláda má na príjmoch štátneho rozpočtu v roku 2009 o 126 miliárd viac, ako bolo rozpočtovaných príjmov štátneho rozpočtu v roku 2006. Čiže nárast o 47,5 %. V absolútnom vyjadrení je to nárast 268 171 miliónov na 394 629 miliónov. Tu chcem teda predoslať a zdôrazniť, že ak niekto hovorí o tom, že peňazí je málo, že peniaze nie sú, tak to nie je celkom v súlade s realitou, pretože zdôrazňujem a opakujem, príjmy štátneho rozpočtu vzrástli takmer o 130 miliárd korún medzi rokmi 2006 a 2009. Možno by sme sa aj mohli opýtať komu, koľkým domácnostiam vzrástli za tri roky takto príjmy o takmer 50 %. Ale veľmi zaujímavé je pozrieť sa aj na to, čo sú priority vlády. Vláda hovorí a pán minister to zopakoval aj teraz, že prioritou je sociálny štát. Silný sociálny štát, sociálny systém, spomínal rodiny, bývanie, prídavky na deti. Nuž ale čo hovoria čísla. Čísla hovoria, keď sa pozriete na tento graf, a zase porovnávame na tomto grafe výdavky medzi rokmi 2006 a 2009 a porovnávame tri ministerstvá, ako vzrástli výdavky ministerstva vnútra, ministerstva financií a ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. Čuduj sa svete, ministerstvo vnútra za tri roky nárast o 26,3 %, ministerstvo financií o 27,4 %, ale ministerstvo práce len o 14,5 %. Čiže ešte raz. Celkové príjmy štátneho rozpočtu rastú o takmer 50 %, o 47,5 %, výdavky ministerstva vnútra o 26,3, výdavky ministerstva financií o 27,4, ale výdavky ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny len o 14,5 %. Trochu čudné budovanie silného sociálneho štátu a napĺňanie deklarovanej priority silných sociálnych opatrení. Tento graf tiež si myslím, že veľmi pekne ilustruje, aký je skutočný vývoj a aký by bol vývoj, to je skutočný vývoj je červeným, za roky 2006 až 2009 v oblasti sociálnych vecí v miliardách, a modrý je hypotetický nárast, ktorý by bol, keby sociálne výdavky v rozpočte rástli rovnakým tempom, ako rastú príjmy štátneho rozpočtu. Myslím, že ten nepomer je zrejmý a evidentný. Teraz by som chcel o niektorých veciach z rozpočtu hovoriť aj na základe toho, čo si vláda predsavzala, že bude robiť. Čo deklarovala v programovom vyhlásení. A aká je realita. Ako korešponduje či skôr nekorešponduje realita s deklarovanými zámermi z programového vyhlásenia. V programovom vyhlásení vlády sa vláda zaviazala, citujem: „Vláda považuje za základnú povinnosť štátu aktívnu podporu rodín s dôrazom na mladú rodinu a vytváranie podmienok na jej založenie.“ A teraz realita. Na prídavky na dieťa sa v roku 2006 rozpočtovalo 9,3 miliardy korún, presne 9 268 miliónov korún. Táto sociálna vláda na budúci rok rozpočtuje 8 538 miliónov korún. Za tie tri roky sme mali aj nejakú infláciu však, to hovoríme o nominálnych číslach, tak ako sú rozpočtované v rozpočte. Tomuto hovoríme silná sociálna politika? Tomuto hovoríme silná podpora rodín? Tomuto hovoríme silná podpora rodín s deťmi? Mimochodom áno, vláda zvyšuje prídavky na dieťa zhruba o 100 korún mesačne na budúci rok, ale tri roky tento príspevok nevalorizovala. Keby sa valorizoval prídavok na dieťa len o infláciu za posledné tri roky, tak by už v tomto roku dosiahol úroveň, ktorá je rozpočtovaná až na budúci po zvýšení o tých 100 korún. Sto korún je tak peniaz, za ktorý môžete pre dieťa možno kúpiť tri obedy v školskej jedálni. Čiže tento nárast je absolútne nedostatočný, nepokrýva ani inflačné znehodnotenie detských prídavkov za posledné tri roky a jasným dôkazom toho je aj nominálne porovnanie v absolútnom vyjadrení, koľko peňazí je rozpočtovaných v roku 2009 a koľko bolo rozpočtovaných v roku 2006. Veľmi podobne to vyzerá pri aktívnej politike trhu práce, pri národných programoch aktívnej politiky trhu práce. Iste sa zhodneme na tom, že možno takým najviditeľnejším, najcitlivejším a najnebezpečnejším dôsledkom svetovej finančnej krízy je, že nám narastá nezamestnanosť, respektíve, že sa rušia pracovné miesta, že mnohí ľudia prichádzajú o prácu. Už dnes sa to odhaduje v tisícoch celoslovensky a zrejme tento proces sa ešte nezastavil. Čiže asi by sme sa mohli zhodnúť na tom, že aktívna politika trhu práce by mala byť o to dôležitejšia, o čo viac sa nám prejavujú dôsledky svetovej finančnej krízy. Koľko ale rozpočtuje vláda na národné programy aktívnej politiky trhu práce? Na budúci rok rozpočtuje 493 miliónov korún, kým v roku 2006 to bolo 688 miliónov korún. Čiže zjavne toto priorita vlády v rozpočte nebude napriek tomu, že Slovensko čelí dôsledkom svetovej finančnej krízy a že otázka zamestnanosti sa stáva ešte omnoho dôležitejšou a citlivejšou. Ďalší citát z programového vyhlásenia vlády hovorí: „Vláda zabezpečí plynulé financovanie rozvoja cestnej a železničnej infraštruktúry z viacerých zdrojov, predovšetkým z verejných financií, z fondov Európskej únie a z poplatkov za používanie dopravnej infraštruktúry. Legislatívne stanoví pravidlá a podmienky financovania projektov verejno-súkromného partnerstva.“ Aká je realita pri financovaní diaľnic z národných zdrojov? Ukazuje ju tento graf. Kým z národných zdrojov v roku 2006 bolo rozpočtovaných 11 122 miliónov, v roku 2007, ako vidíte, to bolo omnoho menej 8 323 miliónov a ani v roku 2009 sa to ešte nedostáva na úroveň roka 2006. Zase pripomínam, že sme tu mali aj istú infláciu, aj ceny stavebných prác, samozrejme, rástli. Samozrejme, že budú kolegovia z koalície aj pán minister oponovať, že sú tam aj európske zdroje. Áno sú. A z
Kritika navrhovaného rozpočtu  Kritika návrhu rozpočtu. Neutrálna zmiena o eu fondoch