odpoveď na to, že aj takto vymedzené finančné prostriedky v štátnom rozpočte dávajú priestor aj na valorizáciu ostatných dávok a v príspevkoch sociálnej štátnej pomoci a podpory. Dámy a páni, rozhodujúca časť výdavkov kapitoly je zameraná predovšetkým na štátnu podporu rodín, a to hlavne mladých rodín, a vytváranie podmienok na ich založenie. Na tento účel je v rozpočte vyčlenených 23,7 mld. Sk, čo predstavuje takmer polovicu všetkých výdavkov kapitoly. Podpora rodín je zabezpečená aj inými spôsobmi, ako je daňový bonus. Vrátane všetkých nástrojov by podpora rodín v budúcom roku mala dosiahnuť celkovo 31,5 mld. Sk, čo považujem za čiastku vcelku slušnú. Vzhľadom na nízku životnú úroveň niektorých skupín spoločnosti musí do riešenia ich základných životných potrieb vstúpiť štát prostredníctvom dávok a príspevkov sociálnej pomoci. Celková výška týchto prostriedkov predstavuje 9,2 mld. korún, z čoho najväčšia časť pripadá na dávky v hmotnej núdzi. Takže tu je jasná odpoveď na to, či sa súčasná vláda správa prosociálne alebo či ide siahať na sociálne dávky obyvateľov, ktorí sú na tieto dávky, žiaľ, odkázaní. Ešte ak dovolíte, som pozabudol na jednu otázku. V súvislosti s rezortom ministerstva práce, sociálnych vecí sa tu ozývalo tvrdenie, ktoré je koniec koncov je pravdivé, že klesá miera náhrady, teda pomer priemerného starobného dôchodku na priemernom plate, kde v roku 2006 táto miera náhrady bola 43,8 % a do roku 2008 by sa mala znížiť na 42,8 %. Áno, toto tvrdenie je pravdou, ale aj v kontexte obhajoby valorizačného mechanizmu, ktorý zaviedla predchádzajúca vláda, treba povedať, že tak nastavený valorizačný mechanizmus dôchodkov, ako je nastavený v súčasnosti, to znamená, že valorizácia dôchodkov je zložená z dvoch častí, a to z polovice z rastu priemerných miezd a z polovice z rastu inflácie, že takto nastavený mechanizmus inflácie nemôže nikdy znamenať nič iné ako pokles reálnej miery náhrady. Tu, a ja som to spomenul už vo svojich vystúpeniach predchádzajúcich aj na predchádzajúcich schôdzach, je jedna jediná cesta, a to cesta zmeny spôsobu valorizácie dôchodku. A myslím si, že absolútne najobjektívnejšie z hľadiska dôchodcov by bolo zvýšiť valorizáciu na hodnotu, ktorá je vyššia, to znamená buď vyšší rast platov, alebo vyšší rast inflácie. Tu si ale treba postaviť druhú otázku: Máme finančné prostriedky v Slovenskej republike na to, aby sme takúto valorizáciu mohli zabezpečiť? A tú otázku si treba postaviť ale v kontexte aj niečoho iného. A to niečo iné je nastavenie 1. a 2. piliera a súčasné nastavenie dôchodkového systému, tak ako je postavený. No ak by nebolo zadlžovanie v dôsledku zavedenia 2. piliera viac ako 20 mld. Sk ročne, tak by asi sa tie prostriedky našli. Ak chceme dneska hovoriť o tom, že slovenskí dôchodcovia by si zaslúžili väčšie dôchodky, ja budem prvý, ktorý sa pod to podpíše. Ale niečo musíme urobiť s dôchodkovou reformou a musíme zmeniť pomer nastavenia 1. alebo 2. piliera, lebo dlhodobé sanovanie 1. piliera pri výpadku príjmov, ktoré odchádzajú do 2. piliera vo výške 25 mld. korún ročne s tým, že v kritických rokoch je prognózovaný výpadok vo výške 40 mld. Sk ročne, považujem za niečo, čo slovenská ekonomika nie je schopná uniesť. A myslím si, že to je aj výzva pre opozíciu, aby sa prestala správať tak, že niekto chce siahať na jej dieťa, teda dieťa, ktorým je dôchodková reforma. Ale treba si úplne pragmaticky povedať, čo sú reálne schopnosti slovenskej ekonomiky, ako treba nastaviť dôchodkový systém, aby neprinášal také vysoké zadlžovanie, ako ho prináša v súčasnosti. Ministerstvo zdravotníctva. Výdavky sa rozpočtujú vo výške 33,9 mld. Sk, čo znamená 12,7-percentný nárast. V predchádzajúcich vystúpeniach, predovšetkým pána poslanca Novotného, ktorého tu v tejto chvíli nevidím, zaznelo, no ale z prostriedkov štátneho rozpočtu prichádza navyše do systému 3,3 mld. korún, čo je zanedbateľná čiastka. A hodnotil tento nárast ako neadekvátny a zlý. Ak posudzujete štátny rozpočet z rôznych uhlov pohľadu, ja skúsim priniesť ten uhol pozitívny. Pozitívna správa pre slovenské zdravotníctvo je, že prichádza do slovenského zdravotníctva prostredníctvom zvýšenia disponibilných zdrojov zdravotných poisťovní plus 12,8 mld. Sk, čo predstavuje 15,3 %, a celkovo sa v rezorte zdravotníctva oproti minulému roku zvýšia výdavky o 13,6 mld. Sk, čo predstavuje rast 15,6 %. Ja sa pýtam, aká katastrofa je pre slovenské zdravotníctvo, keď je reálny rast 13,6 mld. Sk, čo je takmer 16 %. Ja si osobne myslím, že pre slovenské zdravotníctvo je štátny rozpočet Slovenskej republiky na roky 2008 až 2010 jednou peknou odpoveďou, že vláda má záujem riešiť problémy zdravotníctva. A je to súčasne dobrou správou, že tieto problémy zdravotníctva sa aj po finančnej stránke začínajú riešiť. Ku kritike, ktorá tu zaznievala veľmi často na prostriedky, ktoré sú v rezorte zdravotníctva určené na kapitálové výdavky, necelá 1 mld. korún, celkom je to 993 mil. korún. A porovnávalo sa to v kontexte investícií, ktoré išli do zdravotníctva za obdobia ministrovania pánov exministrov Šagáta a Kováča v období rokov 1998 až 2002, keď tieto výdavky alebo kapitálové investície predstavovali 2 mld. až 3 mld. Sk. No áno, páni z opozície, toto je pravda. Ale na druhej strane si povedzme, koľko zdravotníckych zariadení bolo v období rokov 1998 až 2002 v zriaďovateľskej pôsobnosti ministerstva zdravotníctva a koľko ich je tam dneska. Ak si zoberiem údaje zo stránky ministerstva zdravotníctva, tak vidím, že dnes v zriaďovateľskej pôsobnosti ministerstva je 37 zdravotníckych zariadení, 3 štátne podniky, 36 regionálnych úradov verejného zdravotníctva a 5 iných organizácií. Na investičné výdavky týchto subjektov plynie 1 mld. Sk, pričom na investičné prostriedky do ostatných zdravotníckych zariadení, teda súkromných zdravotníckych zariadení, zdravotníckych zariadení, ktoré sú zriaďované vyššími územnými celkami, obcami a mestami, plynie aj prostredníctvom zvyšovania zdrojov zdravotných poisťovní viac ako 12 mld., teda 12,8 mld. Sk. To sa dá použiť aj na investície a to sa dá použiť aj na základnú lekársku starostlivosť aj lieky. Takže tu jednoducho si myslím, že tá odpoveď pre zdravotníctvo v podobe tohto štátneho rozpočtu je úplne jasná a je to dobrá správa. Zaznela tu kritika smerom k súčasnej vládnej koalícii, že sa snaží sanovať kapitálové výdavky prostredníctvom fondov Európskej únie. No ale ja sa chcem spýtať: Na čom je založené toto tvrdenie alebo jeho realita? Je založené alebo máme sa správať tak, že tieto finančné prostriedky vrátime Európskej únii? No veď prepáčte mi za výraz, ale asi by sme boli značne hlúpi, keby sme prostriedky určené na sanáciu zdravotníctva vracali Európskej únii a vyťahovali prostriedky zo štátneho rozpočtu. Ak máme dodatkové zdroje, ktorými sú prostriedky z Európskej únie, tak, samozrejme, sa ich snažíme použiť a snažíme sa tieto prostriedky dať tam, kde považujeme, že v tejto chvíli ich najviac treba. Myslím si, že o kapitole zdravotníctva by sa dalo omnoho dlhšie rozprávať, ale skúsim prejsť na kapitolu ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií, kde chcem povedať, že sa pomerne vysoko zvyšujú výdavky a medziročný nárast výdavkov predstavuje nadštandardných 13,5 %, pričom celkové výdavky kapitoly dosahujú takmer 31 mld. Sk. Tu treba zdôrazniť, že najväčší objem finančných prostriedkov, takmer 15 mld. Sk, sa vynaloží v súvislosti s cestnou infraštruktúrou. Správu a údržbu cestnej infraštruktúry bude zabezpečovať Národná diaľničná spoločnosť, Slovenská správa ciest, vyššie územné celky, mestá a obce. Zo zdrojov štátneho rozpočtu sa predpokladá vynaložiť v roku 2008 na výstavbu cestnej infraštruktúry 12,9 mld. Sk, z toho väčšina na výstavbu diaľnic a rýchlostných komunikácií. Znovu, ak sa pozriem na to očami radového používateľa slovenských ciest, poviem: vďaka Bohu za takýto počin. A myslím si, že výdavky do segmentu cestnej infraštruktúry prichádzajú v hodine dvanástej. Ja chcem vysoko oceniť snahy pána ministra Vážneho, pokiaľ ide o urýchlenie výstavby diaľnic a rýchlostných komunikácií, lebo to, že výstavba diaľnic a rýchlostných komunikácií bola silne zredukovaná nástupom prvej Dzurindovej vlády v roku 2008, považujem za najväčšiu chybu dvoch Dzurindových vlád v uplynulom období. A treba jednoznačne povedať, že ak by bola zodpovedajúca cestná infraštruktúra, tak ani regionálne rozdiely v podobe zaostávania východného Slovenska by neboli také, ako sú dneska. Ja vnímam nesúhlasné reakcie pána poslanca Mikloša, ktorý s týmto tvrdením určite nesúhlasí. Ale na druhej strane sa mi žiada povedať, no ak bola schopnosť reštrukturalizovať vládne úvery v období rokov 1998 až 2002, keď sa vtedy prechádzalo z úrokov viac ako 20 % na úroky podstatne nižšie, no ak to išlo v iných oblastiach, tak prečo nešlo urobiť obdobný krok aj pri financovaní diaľnic a rýchlostných komunikácií. A rozvoj Slovenska mohol byť podstatne ďalej. Dámy a páni, ďalšia časť je železničná doprava zo štátneho rozpočtu viac ako 11,1 mld. Sk. Myslím si, že nikto nespochybňuje, že tieto prostriedky sú potrebné a že treba vybudovať chrbticový dopravný systém v podobe železničných dopravných ciest. Tu som nezaznamenal ani v rozprave žiadne poznámky, tak ak dovolíte, nebudem sa tomuto viac venovať. Podstatne zaujímavejší rezort, ktorý tu vzbudil more vášní, je rezort pôdohospodárstva, nárast výdavkov, ktorý je svojím spôsobom veľký a z ktorého značná časť ide na priame platby poľnohospodárom. Medziročný rast disponibilných zdrojov v rezorte pôdohospodárstva je 24,4 % a je spôsobený prostriedkami z Európskej únie z 2. programovacieho obdobia, ktoré predstavujú 16,4 mld. Sk. Prostriedky štátneho rozpočtu v porovnaní s rokom 2007 klesajú o 96,8 mil. Sk. To znamená, štát Slovenská republika z daňových príjmov tam dáva o 96,8 mil. menej, ako tam dávala v roku 2007.
Kombinácia obhajoby vlády pri štátnom rozpočte a kritiky opozície Spomína eurofondy, ale bez jednoznačnej signalizácie postoja, len, že sú a využívajú sa. Inak skôr pozitívny tón - obhajova rozpočtu.