תאר את שגרת הבוקר מנקודת מבטו של ילד בן שנתיים.
אני מתעורר ואני לבד במיטה שלי, חשוך ואני מרגיש פחד. אני קוראת לאמא שלי ואני מרגישה הקלה כששומעת את צעדיה לחדר השינה שלי. היא מתכרבלת לידי ואני מרגישה מאושרת ומרוצה. אני מתעורר שוב עם אור שמש בעיניי, ואני יודע שזה בוקר כשהשמש זורחת. אני מתגלגל ורואה את אמא שלי עדיין ישנה לידי. אני יושב ואומר לה שזה זמן הבוקר. אחי נכנס בריצה וביקש ממני לשחק בחדר המשחקים. אני כל כך מתרגשת ללכת לשחק עם הצעצועים שלי! אני רץ במורד המסדרון ובוחר את הפאזל האהוב עליי, יש לו את כל צבעי הקשת! אני מבקש את עזרתו של אחי כדי להשלים את הפאזל ולהרגיש גאה כשזה נעשה. אני שומע את אמא שלי קוראת לנו מלמטה, היא אומרת שהארוחת הבוקר מוכנה. הבטן שלי מרגישה רעבה ואני יורד למטה לאי המטבח שם היא מביאה את האהוב עליי, קערה גדולה של קערה! כשאני אוכל, אני מרגיש משהו נופל על הסנטר שלי. אני מצביע על זה לאמא והיא מסירה את זה עם מטלית. כשאני מסיים, אמא אומרת שהגיע הזמן להתלבש. אני רוצה לעזור, אז אני מוריד את הפיג'מה שלי בעצמי!