Extrage numele celor care au influențat poezia lui Ruben Dario
Context:Poezia franceză a avut o influență determinantă în formarea lui Darío ca poet. În primul rând, romanticii, în special Victor Hugo. Mai târziu, Darío a fost influențat în mod decisiv de parnassieni: Théophile Gautier, Catulle Mendès și José María de Heredia. O altă influenţă decisivă a fost scriitorul de proză şi poezie şi eroul naţional al Cubei, Jose Martí. Ultimul element definitoriu al esteticii Darianiene este admirația sa față de simbolisti, în special Paul Verlaine. Recapitulând propria sa traiectorie poetică în poemul inițial al Cantos de vida y esperanza (1905), Darío însuși a sintetizat principalele sale influențe atunci când afirmă că a fost "puternic cu Hugo și ambiguu cu Verlaine" ("con Hugo fuerte y con Verlaine ambiguo").  În secțiunea "Palabras Liminares" din Prosas Profanas (1896) el a scris deja un paragraf care dezvăluie importanța culturii franceze în dezvoltarea lucrării sale literare:  Bătrânul spaniol cu barbă albă arată spre o serie de portrete ilustre: "Acesta - spune el - este marele Miguel de Cervantes Saavedra, un geniu cu o singură mână; acesta este Lope de Vega, acesta este Garcilaso, acesta este Quintana". Îi cer pentru nobilul Gracián, pentru Tereza de Avila, pentru curajosul Góngora şi cel mai puternic dintre toţi, Francisco de Quevedo y Villegas. Apoi spun: "Shakespeare! Dante, te rog! Hugo...! (şi în capul meu: Verlaine...!) " Apoi, când îţi iei rămas bun: "Bătrâne, e important să spui: soţia mea e din ţara mea; amanta mea e din Paris".  Los raros este un volum ilustrativ cu privire la gusturile literare, pe care l-a publicat în același an cu Prosas profanas, și dedicat pentru a glisa pe scurt unii dintre scriitorii și intelectualii față de care a simțit o profundă admirație. Printre aceia din carte îi găsim pe Edgar Allan Poe, Villiers de l'Isle Adam, Léon Bloy, Paul Verlaine, Lautréamont, Eugénio de Castro și José Martí (cel din urmă fiind singurul menționat care și-a scris opera literară în limba spaniolă). Predominanţa culturii franceze este mai mult decât evidentă. Darío a scris: "Modernismul nu este nimic altceva decât poezie şi proză spaniolă care a trecut prin situl fin al poeziei şi prozei franceze bune". Lăsând deoparte etapa sa inițială, înainte de Azul..., în care poezia sa datorează foarte mult marilor nume ale poeziei spaniole din secolul al XIX-lea, cum ar fi Núñez de Arce și Campoamor, Darío a fost un mare admirator al lui Bécquer. Temele spaniole sunt bine reprezentate în opera sa, deja în Prosas profanas și, în special, după a doua sa călătorie în Spania, în 1899. Conștient de decadența contemporană spaniolă în politică și artă (o preocupare pe care a împărtășit-o cu așa-numita generație a anului 98), el a fost adesea inspirat de personaje și elemente din trecut. În ceea ce privește autorii în alte limbi, merită menționat că a simțit o profundă admirație față de trei scriitori din Statele Unite: Ralph Waldo Emerson, Edgar Allan Poe și Walt Whitman. [ citare necesară ]
Victor Hugo Théophile Gautier Catulle Mendès José María de Heredia Jose Marti Paul Verlaine Edgar Allan Poe Villiers de l'Isle Adam Léon Bloy Lautréamont Eugénio de Castro Ralph Waldo Emerson Walt Whitman