Är skönhet objektiv eller subjektiv?
Åsikterna på denna fråga varierar från person till person. Statistiskt sett är ett preferensmönster lätt synligt på vad folk skulle beskriva som vackert. Ett tydligt exempel på detta fenomen är en skönhetsstandard för kvinnor och män. Samhället tycks vara överens om vilka egenskaper, både fysiska och inre, som kan göra en person vacker. Skönhetsstandarden projiceras också bortom människan, till djurraser, till exempel i kattutställningar. Det verkar finnas ett samband mellan skönhet och hur nära den liknar perfektion. Till exempel betraktas en ros med många kronblad och inga tårar eller repor i allmänhet som vackrare än en med färre, synligt förstörda kronblad. Frågan om fullkomlighet ger emellertid också upphov till ett problem, eftersom det är svårt och kanske omöjligt att definiera fullkomlighet. Skönhet betyder inte nödvändigtvis perfektion. Till exempel anses stora ögon vara mer attraktiva, men i fråga om deras biologiska syfte har de ingen överlägsenhet gentemot små ögon. Både skönhet och fullkomlighet beror därför på det perspektiv eller det syfte med vilket man betraktar ett föremål.  Man bör också ta hänsyn till de tydliga fluktuationer som har skett genom århundraden och kulturer när det gäller vad som anses vara vackert. Modetrender och konststilar förändras till exempel ständigt. Dessutom tyder den mångfald av åsikter på att det inte finns något som anses vara vackert av alla, så även om majoriteten anser att ett visst föremål eller en sak är vackert, förblir dess skönhet subjektiv eftersom den förblir baserad på en ständigt föränderlig preferens snarare än en objektiv sanning.