Hvad er vigtigst, naturen eller opdragelsen?
Argumentet om natur mod opdragelse har eksisteret så længe mennesker har været i stand til at overveje komplekse tanker. Debatten om, hvorvidt et barns natur (den indre natur, indstilling eller tilbøjelighed) eller opdragelse (omsorg, undervisning eller betingelse) er mere ansvarlig for, hvem eller hvad de bliver i voksenlivet.  Det anses i vid udstrækning, at mennesker er et produkt af kontekst (opdragelse). Den situation vi er opvokset i, har stor indflydelse på hvem vi bliver senere i livet. Men det er ikke nødvendigvis så sort og hvidt. Der er utallige eksempler på børn, der er født under ekstremt vanskelige omstændigheder, og som er vokset op til at være velrundede, højt bidragende medlemmer af samfundet.  Det ville derfor være rimeligt at antage, at naturen er en stærk faktor, uanset hvilken opdragelse (miljø) en person vokser op i. Der er trods alt ingen garanti for at en der vokser op i en voldsom familie, selv vil blive voldelig over for andre. Så er naturen vigtigere?  Problemet med debatten er, at ingen individer er ens. Det er vanskeligt at foretage forsøg for at fastslå virkningen af Nature vs Nurture. Ikke kun fra et menneskerettighedsperspektiv, men også fra et variabel synspunkt. Der er virkelig alt for mange variabler at kontrollere med hensyn til den menneskelige natur, at enhver pålægning af kontrol på Nurture elementet ville være ubalanceret.  Når vi overvejer dette spørgsmål, er det vigtigt at erkende, at udviklingspsykologien stadig er i sin tidlige fase, og at forstå, at både natur og opdragelse er nødvendige faktorer i menneskelig udvikling.