I betragtning af dette afsnit om Den Kolde Krig, hvorfor trak sovjetterne sig ud af deres krig i Afghanistan?
Context:Efter Anden Verdenskrig blev dele af Øst- og Centraleuropa, herunder Østtyskland og østlige dele af Østrig, besat af Den Røde Hær ifølge Potsdam-konferencen. I de satellitstater i Østblokken blev der indsat kommunistiske regeringer. Efter at være blevet verdens anden atommagt, oprettede Sovjetunionen Warszawapagten og indledte en kamp for global dominans, kendt som Den Kolde Krig, med rivaliserende USA og NATO. Efter Stalins død i 1953 og en kort periode med kollektivt styre fordømte den nye leder Nikita Khrusjtjov Stalin og lancerede en politik for afstalinisering, der frigav mange politiske fanger fra Gulag-arbejdslejrene. Den generelle lempelse af de undertrykkende politikker blev senere kendt som Khrusjtjov-tøningen. Samtidig nåede spændingerne i den kolde krig sit højdepunkt, da de to rivaler kom i konflikt over indsættelsen af amerikanske Jupiter-missiler i Tyrkiet og sovjetiske missiler i Cuba.  I 1957 lancerede Sovjetunionen verdens første kunstige satellit, Sputnik 1, og dermed begyndte rumtidsalderen. Den russiske kosmonaut Yuri Gagarin blev det første menneske til at kredse jorden om bord på det bemandede rumskib Vostok 1 den 12. april 1961. Efter at Khrusjtjov blev afsat i 1964, fulgte en anden periode med kollektivt styre, indtil Leonid Brejnev blev leder. Æraen i 1970'erne og begyndelsen af 1980'erne blev senere betegnet som Stagnationsæraen. Kosygin-reformen fra 1965 havde til formål at decentralisere den sovjetiske økonomi delvis. I 1979, efter en kommunistledt revolution i Afghanistan, invaderede sovjetiske styrker landet, hvilket i sidste ende startede den sovjetisk-afghanske krig. I maj 1988 begyndte sovjetterne at trække sig tilbage fra Afghanistan på grund af international modstand, vedvarende antisovjetisk guerillakrig og mangel på støtte fra sovjetiske borgere.  Fra og med 1985 indførte den sidste sovjetiske leder, Mikhail Gorbatjov, der søgte at gennemføre liberale reformer i det sovjetiske system, politikkerne glasnost (åbenhed) og perestrojka (omstrukturering) i et forsøg på at afslutte perioden med økonomisk stagnation og demokratisere regeringen. Dette førte imidlertid til fremkomsten af stærke nationalistiske og separatistiske bevægelser i hele landet. Før 1991 var Sovjetunionen verdens næststørste økonomi, men i sine sidste år gik den i krise.  I 1991 begyndte den økonomiske og politiske uro at bruse op, da de baltiske stater valgte at løsrive sig fra Sovjetunionen. Den 17. marts blev der afholdt en folkeafstemning, hvor det store flertal af de deltagende borgere stemte for at ændre Sovjetunionen til en fornyet føderation. I juni 1991 blev Boris Jeltsin den første direkte valgte præsident i russisk historie, da han blev valgt til præsident for den russiske SFSR. I august 1991 førte et statskupforsøg fra medlemmer af Gorbatjovs regering, rettet mod Gorbatjov og med det formål at bevare Sovjetunionen, i stedet til slutningen af Sovjetunionens kommunistiske parti. Den 25. december 1991, efter Sovjetunionens opløsning, opstod der sammen med nutidens Rusland fjorten andre post-sovjetiske stater.
Sovjeterne trak sig tilbage fra den sovjetisk-afghanske krig, der begyndte i maj 1988, på grund af international modstand, vedvarende antisovjetisk guerillakrig og mangel på støtte fra sovjetiske borgere.