Arvestades seda külma sõja paragrahvi, miks Nõukogude Liit Afganistanis sõjast taganes?
Context:Pärast Teist maailmasõda okupeeris Punaarmee Potsdami konverentsi kohaselt Ida- ja Kesk-Euroopa, sealhulgas Ida-Saksamaa ja Austria idaosa. Idabloki satelliitriikides võeti kasutusele sõltuvad kommunistlikud valitsused. Pärast seda, kui Nõukogude Liit oli saanud maailmas teiseks tuumajõuks, asutas ta Varssavi pakti ja astus võitlusesse globaalse domineerimise nimel, mida tuntakse kui külma sõda, konkureerivate Ameerika Ühendriikide ja NATOga. Pärast Stalini surma 1953. aastal ja lühikest kollektiivvalitsemise perioodi hukkas uus juht Nikita Hruštšov Stalini ja käivitas de-staliniseerimise poliitika, vabastades paljud poliitvangid Gulagi töölaagritest. Repressiivse poliitika üldine leevendamine sai hiljem nimeks Hruštšovi sulatus. Samal ajal jõudsid külma sõja pinged oma tipptasemele, kui kaks rivaali põrkasid kokku Ameerika Ühendriikide Jupiteri rakettide paigutamise pärast Türgis ja Nõukogude rakettide paigutamise pärast Kuubal.  Aastal 1957 käivitas Nõukogude Liit maailma esimese tehisliku satelliidi Sputnik 1, alustades sellega kosmoseajast. Vene kosmonaut Jüri Gagarin sai esimeseks inimeseks, kes orbiidil Maa, pardal Vostok 1 mehitatud kosmoselaev 12. aprillil 1961. Pärast Hruštšovi vallandamist 1964. aastal järgnes järjekordne kollektiivvalitsuse periood, kuni Leonid Brejnev sai juhiks. 1970. aastate ja 1980. aastate alguse ajastu nimetati hiljem stagnatsiooni ajastuks. 1965. aasta Kossigini reformi eesmärk oli Nõukogude majanduse osaline detsentraliseerimine. 1979. aastal, pärast kommunistide juhitud revolutsiooni Afganistanis, tungisid Nõukogude väed riiki, alustades lõpuks Nõukogude-Afgaanistani sõda. 1988. aasta mais hakkasid Nõukogude Liidu väed Afganistanist lahkuma, kuna rahvusvaheline opositsioon, püsiv Nõukogude-vastane gerillasõda ja Nõukogude Liidu kodanike toetuse puudumine.  Alates 1985. aastast võttis viimane Nõukogude liider Mihail Gorbatšov, kes püüdis Nõukogude süsteemis liberaalseid reforme ellu viia, kasutusele glasnosti (avalikkuse) ja perestroika (ristruktureerimise) poliitika, püüdes lõpetada majandusliku stagnatsiooni perioodi ja demokratiseerida valitsust. See viis aga tugevate natsionalistlike ja separatistlike liikumiste tõusule kogu riigis. Enne 1991. aastat oli Nõukogude majandus maailma suuruselt teine, kuid selle viimastel aastatel sattus see kriisi.  1991. aastaks hakkasid majanduslikud ja poliitilised segadused üle keema, kui Balti riigid otsustasid Nõukogude Liidust lahkuda. 17. märtsil toimus rahvahääletus, kus osalevate kodanike valdav enamus hääletas Nõukogude Liidu muutmise heaks uueks föderaalseks liiduks. 1991. aasta juunis sai Boris Jeltsin esimeseks otsevalitud presidendiks Venemaa ajaloos, kui ta valiti Venemaa SFSRi presidendiks. 1991. aasta augustis viis Gorbatšovi valitsuse liikmete riigipöördekats, mis oli suunatud Gorbatšovi vastu ja mille eesmärk oli säilitada Nõukogude Liit, selle asemel Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei lõpule. 25. detsembril 1991, pärast Nõukogude Liidu lagunemist, tekkis koos tänapäeva Venemaaga veel neljateistkümmend post-nõukogude riiki.
Nõukogude Liit taganes Nõukogude-Afgaanistani sõjast, mis algas 1988. aasta mais, tänu rahvusvahelisele vastupanu, püsivale Nõukogude-vastasele gerillasõjale ja Nõukogude kodanike toetuse puudumisele.