Võtke välja Ruben Dario luuletusele mõju avaldanud inimeste nimed
Context:Prantsuse luuletus oli Darío luuletuse kujunemisel otsustav mõju. Esiteks, romantikud, eriti Victor Hugo. Hiljem mõjutasid Darío't otsustavalt parnassilased: Théophile Gautier, Catulle Mendès ja José María de Heredia. Veel üks otsustav mõju avaldas Kuuba proosa- ja luuletaja ning rahvuskangelane Jose Martí. Dariani esteetika viimane määratlev element on tema imetlus sümboolistide, eriti Paul Verlaine'i vastu. Oma poeetilise trajektoori kokkuvõttes Cantos de vida y esperanza (1905) alglauluses koondas Darío ise oma peamisi mõjusid, kui ta kinnitab, et ta oli "Hugoga tugev ja Verlaine'iga ebaselge" ("con Hugo fuerte y con Verlaine ambiguo").  Prosas Profanas'e (1896) jaotises "Palabras Liminares" oli ta juba kirjutanud paragrahvi, mis näitab Prantsuse kultuuri tähtsust tema kirjandusliku töö arengus:  Valge habemega vana hispaanlane osutab silmapaistvate portreede sarjale: "See on - ütleb ta - suur Miguel de Cervantes Saavedra, ühekäeline geenius; see on Lope de Vega, see on Garcilaso, see on Quintana". Ma palun teda õilisest mehest Graciánist, Teresa Avillast, vaprast Góngorast ja kõige tugevamast kõigist, Francisco de Quevedo y Villegast. Siis ma ütlen: "Shakespeare! Dante! - Mida? Hugo...! (ja mu peas: Verlaine...!) " Siis, kui hüvasti jätad: "Vanamees, on oluline öelda: mu naine on minu maalt; mu armuke on Pariisist".  Los raros on illustreeriv raamat kirjanduslikele maitsele, mis ilmus samal aastal kui Prosas profanas ja mis on pühendatud mõnele kirjanikule ja intellektuaalile, kellele ta tundis sügavat imetlust. Nende seas on Edgar Allan Poe, Villiers de l'Isle Adam, Léon Bloy, Paul Verlaine, Lautréamont, Eugénio de Castro ja José Martí (viimane on ainus, keda mainiti, kes kirjutas oma kirjanduslikku tööd hispaania keeles). Prantsuse kultuuri domineerimine on enam kui ilmne. Darío kirjutas: "Modernism ei ole midagi muud kui hispaania luuletus ja proos, mis on läbinud hea prantsuse luuletuse ja hea prantsuse proosise peenest siibist". Jättes kõrvale oma esialgne etapp, enne Azul..., kus tema luuletus võlgneb suuresti 19. sajandi Hispaania luuletuse suurte nimedega, nagu Núñez de Arce ja Campoamor, oli Darío Bécqueri suur austaja. Hispaania teemad on tema töös hästi esindatud juba Prosas profanas'es ja eriti pärast tema teist Hispaania reisi 1899. aastal. Teades kaasaegset Hispaania dekadentsust poliitikas ja kunstides (asjaolu, mida ta jagas nn 1998. aasta põlvkonnaga), inspireeris teda sageli mineviku tegelased ja elemendid. Teistes keeltes kirjutatud autorite kohta tasub mainida, et ta tundis sügavat imetlust kolme Ameerika Ühendriikide kirjaniku vastu: Ralph Waldo Emerson, Edgar Allan Poe ja Walt Whitman.
Victor Hugo Théophile Gautier Catulle Mendès José María de Heredia José Martí Paul Verlaine Edgar Allan Poe Villiers de l'Isle Adam Léon Bloy Lautréamont Eugénio de Castro Ralph Waldo Emerson Walt Whitman