Izvlečite imena ljudi, ki so vplivali na poezijo Rubena Darija.
Context:Francoska poezija je imela odločilni vpliv na Daríojevo oblikovanje kot pesnika. Najprej romantiki, predvsem Victor Hugo. Kasneje so na Daria odločilno vplivali parnasovci: Théophile Gautier, Catulle Mendès in José María de Heredia. Drugi odločilni vpliv je imel prozni in pesniški pisatelj in kubanski narodni junak Jose Martí. Zadnji element, ki opredeljuje Darijanovo estetiko, je njegovo občudovanje simbolistov, še posebej Paula Verlaina. Darío je v svoji prvotni pesmi Cantos de vida y esperanza (1905) povzel svojo pesniško pot in sintetiziral svoje glavne vplive, ko je potrdil, da je bil "močan z Hugom in dvoumen z Verlaineom" ("con Hugo fuerte y con Verlaine ambiguo").  V razdelku "Palabras Liminares" v Prosas Profanas (1896) je že napisal odstavek, ki razkriva pomen francoske kulture v razvoju njegovega literarnega dela:  Stari Španec z belo brado kaže na vrsto znamenitih portretov: "Ta je, pravi, veliki Miguel de Cervantes Saavedra, genij z eno roko; ta je Lope de Vega, ta je Garcilaso, ta Quintana". Prosim ga za plemenitega Graciána, za Tereso Avilsko, za pogumnega Góngora in najmočnejšega od vseh, Francisco de Quevedo y Villegasa. Potem rečem: "Shakespeare! Dante! Dante! Hugo...! (in v moji glavi: Verlaine...!) " Potem, ko se poslovite: "Starček, pomembno je reči: moja žena je iz moje dežele; moja ljubica je iz Pariza. "  Los raros je ilustrativna knjiga o literarnem okusu, ki jo je objavil istega leta kot Prosas profanas in je bila namenjena kratko osvetlitvi nekaterih pisateljev in intelektualcev, do katerih je čutil globoko občudovanje. Med njimi so Edgar Allan Poe, Villiers de l'Isle Adam, Léon Bloy, Paul Verlaine, Lautréamont, Eugénio de Castro in José Martí (zadnji je edini omenjen, ki je svoje literarno delo napisal v španščini). Prevlada francoske kulture je več kot očitna. Darío je napisal: "Modernist ni nič drugega kot špansko pesem in prozo, ki je prešla skozi fino sito dobre francoske pesmi in dobre francoske proze". Darío je bil velik oboževalec Bécquera, čeprav je svoje začetno obdobje pred Azulom, v katerem je njegova poezija veliko dolžna velikim imenam španske poezije iz 19. stoletja, kot sta Núñez de Arce in Campoamor, pustil na stran. Španske teme so dobro zastopane v njegovem delu, že v Prosas profanas in še posebej po njegovem drugem potovanju v Španijo leta 1899. Zavedala se je sodobne španske dekadence v politiki in umetnosti (zainteresiranost, ki jo je delil z tako imenovano generacijo '98), pogosto pa so jo navdihovali liki in elementi preteklosti. Kar zadeva avtorje v drugih jezikih, je vredno omeniti, da je čutil globoko občudovanje do treh pisateljev iz Združenih držav: Ralpha Walda Emersona, Edgara Allana Poea in Walta Whitmana. [ potreben citat ]
Victor Hugo Théophile Gautier Catulle Mendès José María de Heredia (v nadaljevanju: José María de Heredia) Jose Martí Paul Verlaine Edgar Allan Poe Villiers de l'Isle Adam Léon Bloy Lautréamont Eugénio de Castro Ralph Waldo Emerson Walt Whitman