Utvinna namnen på personer som påverkat Rubens Darios poesi
Context:Fransk poesi var ett avgörande inflytande i Daríos bildning som poet. För det första, romantikerna, särskilt Victor Hugo. Senare, och på ett avgörande sätt, påverkades Darío av parnassianerna: Théophile Gautier, Catulle Mendès och José María de Heredia. Ett annat avgörande inflytande var den kubanske prosa- och diktarförfattaren och nationalhjälten Jose Martí. Det sista definierande elementet i Darians estetik är hans beundran för symbolisterna, särskilt Paul Verlaine. När Darío sammanfattade sin egen poetiska bana i den inledande dikten i Cantos de vida y esperanza (1905) sammanfattade han själv sina viktigaste influenser när han hävdade att han var "stark med Hugo och tvetydig med Verlaine" ("con Hugo fuerte y con Verlaine ambiguo").  I avsnittet "Palabras Liminares" i Prosas Profanas (1896) hade han redan skrivit en paragraf som avslöjar den franska kulturens betydelse i utvecklingen av hans litterära verk:  Den gamle spanjoren med vitt skägg pekar mot en serie berömda porträtt: "Den här - säger han - är den store Miguel de Cervantes Saavedra, ett enhänt geni; den här är Lope de Vega, den här är Garcilaso, den här är Quintana". Jag ber honom för den ädle Gracián, för Teresa av Ávila, för den modiga Góngora och den starkaste av alla, Francisco de Quevedo y Villegas. Då säger jag: "Shakespeare! Dante! - Vad är det? Hugo...! (och i mitt huvud: Verlaine...!) " När du säger adjö: "Gamle man, det är viktigt att säga: min fru är från mitt land; min älskarinna är från Paris".  Los raros är en illustrativ volym om litterära smaker, som han publicerade samma år som Prosas profanas, och ägnade sig åt att kort glossa några av de författare och intellektuella som han kände djup beundran för. Bland dem i boken finner vi Edgar Allan Poe, Villiers de l'Isle Adam, Léon Bloy, Paul Verlaine, Lautréamont, Eugénio de Castro och José Martí (den senare är den enda som nämns som skrev sitt litterära verk på spanska). Den franska kulturens dominans är mer än uppenbar. Darío skrev: "Modernismen är ingenting annat än spansk dikt och prosa som har genomgått den fina sikten av god fransk dikt och god fransk prosa". Han lämnade sitt första skede, före Azul..., där hans poesi är mycket skyldig de stora namnen i spansk poesi från 1800-talet, såsom Núñez de Arce och Campoamor, och var en stor beundrare av Bécquer. Spanska teman är väl representerade i hans arbete, redan i Prosas profanas och speciellt efter hans andra resa till Spanien 1899. Medveten om den samtida spanska dekadensen i politik och konst (en uppgift han delade med den så kallade Generation of '98), inspirerades han ofta av karaktärer och element från det förflutna. När det gäller författare på andra språk är det värt att nämna att han kände en djup beundran för tre författare från USA: Ralph Waldo Emerson, Edgar Allan Poe och Walt Whitman. [ citation behövs ]
Victor Hugo Théophile Gautier Catulle Mendès José María de Heredia Jose Martí Paul Verlaine Edgar Allan Poe Villiers de l'Isle Adam Léon Bloy Författare: Eugénio de Castro Ralph Waldo Emerson Walt Whitman