Je lepota objektivna ali subjektivna?
Mnenja o tem vprašanju se razlikujejo od osebe do osebe. Statistično gledano, je vzorec preference zlahka viden pri tem, kar ljudje opišejo kot lepo. Očitni primer tega pojava je lepotni standard za ženske in moške. Zdi se, da se družba strinja glede tega, katere lastnosti, tako fizične kot notranje, lahko štejejo za lepe. Standard lepote je tudi projektiran izven ljudi, na živalske pasme, na primer, na mačjih razstavah. Zdi se, da obstaja povezava med lepoto in tem, kako zelo je podobna popolnosti. Na primer, vrtnica z mnogimi cvetnimi listi in brez solz ali prask je na splošno videti lepša od tiste, ki ima manj, vidno uničenih cvetnih listov. Vendar pa vprašanje popolnosti povzroča tudi težavo, saj je težko in verjetno nemogoče opredeliti popolnost. Lepota ne pomeni nujno popolnost. Na primer, velike oči se statistično štejejo za bolj privlačne, vendar v smislu njihovega biološkega namena nimajo prednosti pred majhnimi očmi. Zato sta lepota in popolnost odvisna od perspektive ali namena, s katerim opazujete predmet.  Poleg tega je treba upoštevati tudi očitna nihanja, ki so se skozi stoletja in kulture pojavila glede tega, kaj se šteje za lepo. Modni trendi in umetnostni slogi se na primer nenehno spreminjajo. Poleg tega raznolikost mnenj nakazuje, da ni ničesar, kar bi vsakdo smatral za lepo, tako da tudi če večina šteje določen predmet ali stvar za lepo, njena lepota ostaja subjektivna, saj ostaja na podlagi vedno spreminjajočih se preferenc namesto objektivne resnice.