kas ir kaļķots koks
Context:Apakļotais koks, arī pazīstams kā apakļotais koks (no senā grieķu valodas πέτρα, kas nozīmē "kāpa" vai "kāps"; burtiski "kauss, kas pārvērsts akmenī"), ir nosaukums, kas piešķirts īpašam fosilizēta koka veidam, kas ir sauszemes veģetācijas fosilizētas atliekas. Petrifikācija ir rezultāts, kad koka vai koka veida augu vietā tiek izmantots akmens, izmantojot mineralizācijas procesu, kas bieži ietver permineralizāciju un aizstāšanu. Organiskie materiāli, kas veido šūnu sienas, ir kopēti ar minerāliem (galvenokārt silīcija dioksīds opāla, kalcedona vai kvarca veidā). Dažos gadījumos var būt daļēji saglabāta sākotnējā kakla audu struktūra. Atšķirībā no citām augu fosilijām, kas parasti ir iespaidi vai kompresijas, akmeņotais koks ir sākotnējā organiskā materiāla trīsdimensiju attēls.  Apkausēšanas process notiek zem zemes, kad koksne tiek apglābta ūdenī vai vulkāniskajā pelēkā. Ūdens klātbūtne samazina skābekļa pieejamību, kas kavē baktérijām un sēnēm veicamo aerobisko sabrukumu. Minerālūdens, kas plūst cauri nogulsnēm, var izraisīt permineralizāciju, kas rodas, kad minerāli nokrīt no šķīduma, aizpildot šūnu iekšpuses un citas tukšas telpas. Pārvietošanas laikā augu šūnu sienas kalpo par minerālācijas paraugu. Ir jābūt līdzsvaram starp celulozes, lignīna un minerālvielu noārdīšanos, lai šūnu detaļas tiktu saglabātas precīzi. Lielākā daļa organisko vielu bieži noārdās, tomēr daļa lignīna var palikt. Silikāts opāla A veidā var relatīvi ātri iekrustēties un iekļūt koksnē karstā ūdens avota vidē. Tomēr akmeņogļu koksne visbiežāk ir saistīta ar kokiem, kas bija iegrāmatoti smalkgraudu sedimentos, kas atradās deltu un plūdu apgabalos vai vulkānu laharos un pelnu krātuvēs. Mežu, kur tāds materiāls ir pietrīcis, sauc par pietrīcējušu mežu.
Apakļotais koks ir viens no fosilijiem, tas ir augu, kura iekšējā daļa ir aizstāta ar akmeni ar saspiestiem un iespaidiem miljoniem gadu.