Miksi ihmisten pitäisi muuttaa nurmikot ja koristepuutarhat paikallisiin kasveihin?
Kuka ei rakasta perhosia? Ne ovat viattomuuden symboli. Mutta oletko huomannut, että niitä on yhä vähemmän joka vuosi? Kun olin lapsi, matkoilla sattui olemaan perhosia autosi tuulilasissa. Miksi niitä on niin vähän ja mitä se merkitsee?  Yksi tärkeimmistä syistä on torjunta- ja rikkakasvien torjunta-aineiden käyttö. Nämä kemikaalit ovat valikoimattomia tappajia. Ja he tuhoavat koko ekosysteemin tasapainon. Olen nähnyt pihalla, miten vähän kärsivällisyyttä voi palauttaa asiat tasapainoon. Minulla oli lihapilviä, mutta huomasin, että lihapilvien saalistajat ratkaisivat ongelman. Minulla oli kärpäsiä kanatalon takia, mutta muutaman viikon kuluttua näin, miten Swallows ja Phoebes muuttivat paikalle hyödyntämään ravintolähdettä.  Toinen syy, miksi näemme vähemmän perhosia, on toukkien ruoka. Useimmat perhoset ja perhoset (tai kuten minä niitä kutsun, yöperhoset) tarvitsevat tiettyä kasvia toukkiensa isännäksi. Monarkkiperhosille se on maitohiutale (Asclepias), mikä on valitettavaa nimeä kauniille kasveille. Pipevine Swallowtails-niminen laji on Pipevine (Aristolochia). Ilman näitä kasveja toukat eivät saa ruokaa. Ja kun kaupunkeja ja lähiöitä kivitetään, näille kerran runsaille kasveille ei ole enää paikkaa. Kun katsomme omia pihojamme, näemme kauniita kasveja, jotka on tuotu muualta. Mutta perhoselle pihat näyttävät aavikolta. Jopa sellaiset kasvit, kuten bottlebrush, jotka houkuttelevat paljon hyönteisiä nektariinsa, eivät tarjoa ruokaa paikallisille pikku hyönteisille. Se on kuin olisi baari, jossa aikuiset voisivat juoda, mutta ei ruokaa, jotta lapset voisivat kasvaa aikuisiksi.  Mutta Doug Tallamy, entomologi Delaware-yliopistosta, sanoo, että voimme auttaa. Kun sijoitamme pihoillemme paikallisia kasveja, voimme tarjota ruokaa, joka tuo perhoset takaisin.  Kun valmistauduimme uudistamaan puutarhamme ainavihreistä koristekasveista englantilaiseen mökkipuutarhaan, jotain tapahtui. Näimme Doug Tallamyn puhuvan CNPS:n Silicon Valley Zoom-kokouksessa. Ymmärsimme, että meidän oli muutettava suuntaa ja aloitettava puutarhanhoito paikallisten kanssa.  Kun katsomme puutarhaamme, avain on se, että olemme vasta alkaneet... Se on suuri kokeilu nähdäksemme, mikä toimii missä. Puutarha puhuu meille. Sinisilmäinen ruoho on siirtynyt jalkakäytävästä puutarhan toiseen osaan! Odotamme lisää liikettä ja taikuutta tulevaisuudessa. Tässä muutamia ajatuksiamme puutarhastamme.  Se, että pihallamme on jättiläinen tammi ja takana purka, - on varmasti antanut meille etumatkaa ruoan ja luonnonvaraisten eläinten suhteen.  Haittapuoli: paljon varjoa. Vain kaksi, ehkä kolme paikkaa puutarhassamme saa hyvää aurinkoa. Etsimme Calscapeen kasveja, jotka kestävät varjoa. (Jos et ole vielä tavannut Calscapea, niin saat nauttia. Toivottavasti asut Kaliforniassa.  Talamiteina uskomme ekosysteemin ravitsemiseen, joka alkaa toukkasviljelystä. Miten se on toiminut? Olemme nähneet toistaiseksi vain pari toukkaa. - Mitä nyt? Se on vain kokeilua.  Suurin vaikutus on viime vuoden lehtien jättäminen. Maaperä on jo parantumassa, ja joka kerta kun kastellaan, näemme paljon hyönteisiä nousemassa ylös. Niin se tapahtuu. Hitaasti.  Joten jatkamme ei-alkuperäiskansojen korvaamista alkuperäiskansoilla. Viime viikonloppuna poistettiin sarcococca ja pierris japonica - ja korvattiin niitä coffeeberryllä (Frangula californica). Tänä viikonloppuna poimimme kaksi vaahterapuita ja korvasimme ne karpenteriaanemoneilla (Carpenteria Californica). Ensi viikonloppuna vaihdamme laatikkohaudamme Coyote Brushille (Baccharis pilularis).  Hyönteisten lisäksi olemme nähneet paljon muita upeita eläimiä pihallamme. Puussa syntyy vuosittain uusi oravavapesä. Tänä vuonna kolme pesukarhuvauvaa siirtyi puuhun (puu on suurelta osin ontto).  He ovat suloisia, ujoja ja ihastuttavia. Olemme nauttinut siitä, että ne tulevat ulos ja etsivät ruokaa puusta joka ilta.