Je krása objektivní nebo subjektivní?
Názory na tuto otázku se liší od člověka k člověku. Statisticky vzato je vzorce preferencí snadno viditelný na tom, co lidé popisují jako krásné. Jasným příkladem tohoto jevu je standard krásy pro ženy i pro muže. Zdá se, že se společnost shoduje na tom, jaké vlastnosti, jak tělesné, tak vnitřní, mohou považovat člověka za krásného. Standard krásy je také promítán mimo člověka, na zvířecí plemena, například na výstavách koček. Zdá se, že existuje spojení mezi krásou a tím, jak moc se podobá dokonalosti. Například růže s mnoha lístky, která nemá žádné slzy ani škrábance, je obecně považována za krásnější než růže s méně, zjevně zničenými lístky. Otázka dokonalosti však také vyvolává problém, protože je obtížné a pravděpodobně nemožné ji definovat. Krása nemusí nutně znamenat dokonalost. Například velké oči jsou statisticky považovány za atraktivnější, avšak z hlediska jejich biologického účelu nemají žádnou nadřazenost malým očím. Proto jak krása, tak dokonalost závisí na tom, z jakého úhlu pohledu nebo z jakého úmyslu se na nějaký předmět díváte.  Kromě toho je třeba vzít v úvahu i jasné výkyvy v tom, co je považováno za krásné, a to v průběhu staletí a kultur. Například módní trendy a umělecké styly se neustále mění. Kromě toho rozmanitost názorů naznačuje, že neexistuje nic, co by bylo považováno za krásné všemi, takže i když většina považuje určitý předmět nebo věc za krásný, jeho krása zůstává subjektivní, protože zůstává založena na neustále se měnící preferenci spíše než na objektivní pravdě.