A hidegháborúról szóló bekezdést figyelembe véve, miért vonultak ki a szovjetek az afganisztáni háborúból?
Context:A II. világháború után Kelet- és Közép-Európa egyes részeit, köztük Kelet-Németországot és Ausztria keleti részeit a vörös hadsereg foglalta el a posztdami konferencia szerint. A keleti blokk szatellitállamaiban függő kommunista kormányokat hoztak létre. Miután a Szovjetunió lett a világ második nukleáris hatalma, megalapította a Varsói Szerződés szövetségét, és küzdelmet indított a globális uralomért, a hidegháború néven ismert, a rivális Egyesült Államokkal és a NATO-val. Sztálin 1953-as halála és a kollektív uralom rövid időtartama után az új vezető, Nikita Hruscsov elítélte Sztálint, és elindította a sztálinizmus megszüntetésének politikáját, számos politikai foglyot szabadon engedve a Gulag munkatáborokból. Az elnyomó politikák általános enyhülése később Hruscsov-olvadás néven vált ismertté. Ugyanakkor a hidegháborús feszültségek csúcspontját érték el, amikor a két rivális összecsapott az Egyesült Államok Jupiter rakétáinak Törökországban és a szovjet rakéták Kubában való elhelyezéséről.  1957-ben a Szovjetunió elindította a világ első mesterséges műholdját, a Sputnik 1-et, ezzel kezdve az űrkorszakot. Az orosz űrhajós Jurij Gagarin lett az első ember, aki a Föld körül keringett a Vostok 1 űrhajó fedélzetén 1961. április 12-én. Hruscsov elűzését követően 1964-ben újabb kollektív uralom következett, amíg Leonid Brezhnev nem lett a vezető. Az 1970-es és az 1980-as évek elejét később a stagnáció korszakának nevezték el. Az 1965-ös Koszigin-reform célja a szovjet gazdaság részleges decentralizálása volt. 1979-ben, a kommunisták által vezetett afgán forradalom után a szovjet erők megszállták az országot, végül megkezdve a szovjet-afgán háborút. 1988 májusában a szovjetek elkezdtek kivonulni Afganisztánból a nemzetközi ellenállás, a szovjet-ellenes gerillaháború és a szovjet állampolgárok támogatásának hiánya miatt.  1985-től az utolsó szovjet vezető, Mihail Gorbacsov, aki a szovjet rendszer liberális reformjait akarta bevezetni, a gazdasági stagnáció időszakának befejezése és a kormány demokratizálása érdekében bevezette a glasnost (nyitottság) és a peresztrójka (átalakítás) politikáját. Ez azonban erős nacionalista és szeparatista mozgalmak felemelkedéséhez vezetett az egész országban. 1991 előtt a szovjet gazdaság a világ második legnagyobb volt, de utolsó éveiben válságba került.  1991-ben a gazdasági és politikai zűrzavar kezdett kiborulni, amikor a balti államok úgy döntöttek, hogy elszakadnak a Szovjetunióból. Március 17-én népszavazást tartottak, amelyben a résztvevő polgárok túlnyomó többsége a Szovjetunió megújított szövetségi formájába való átváltozását támogatta. 1991 júniusában Boris Jelcin lett az első közvetlenül választott elnök az orosz történelemben, amikor az Orosz SFSZR elnökévé választották. 1991 augusztusában Gorbacsov kormányának tagjainak Gorbacsov ellen irányított és a Szovjetunió megőrzését célzó puccsának kísérlete a Szovjetunió Kommunista Pártjának végéhez vezetett. 1991. december 25-én, a Szovjetunió felbomlását követően, a mai Oroszországgal együtt tizennégy másik szovjetországi állam jött létre.
A szovjetek 1988 májusában kezdődő szovjet-afganisztáni háborúból vonultak vissza a nemzetközi ellenállás, a szovjet-ellenes gerillaháború és a szovjet állampolgárok támogatásának hiánya miatt.