Vad är viktigast, naturen eller uppfostran?
Argumentet om natur mot uppfostran har funnits så länge människan har kunnat tänka komplext. Debatten om huruvida ett barns natur (den inneboende naturen, inställningen eller predispositionen) eller uppfostran (vård, undervisning eller konditionering) är mer ansvarigt för vem eller vad de blir i vuxenlivet.  I stor utsträckning anses människan vara en produkt av sammanhanget (Nurture). Den situation som vi uppfostrats i har stor inverkan på vilka vi blir i senare liv. Men det är inte nödvändigtvis så svart eller vitt. Det finns otaliga exempel på barn som har fötts i extremt svåra förhållanden, som har vuxit upp till välrundade, hög bidragsgivande medlemmar i samhället.  Det skulle därför vara rimligt att anta att naturen är en stark faktor, oavsett vilken uppfostran (miljö) en person uppfostras i. När allt kommer omkring finns det ingen garanti för att någon som växer upp i ett missbrukande hem sedan själv kommer att misshandla andra. Är då naturen viktigare?  Problemet med debatten är att ingen individ är densamma som en annan. Experiment för att fastställa effekten av Nature vs Nurture är svåra att utföra. Inte bara ur ett människorättsperspektiv, utan även ur en variabel synvinkel. Det finns verkligen så många variabler att kontrollera när det gäller den mänskliga naturen, att varje påtvingande av kontroll över uppfostran skulle vara obalanserat.  När man överväger denna fråga är det viktigt att inse att utvecklingspsykologin fortfarande är i ett tidigt skede och att förstå att både natur och uppfostran är nödvändiga faktorer i mänsklig utveckling.