Какво е лазер и кой го е създал?
Context:Лазерът е устройство, което излъчва светлина чрез процес на оптично усилване, основано на стимулираното излъчване на електромагнитно лъчение. Думата лазер е анакроним, който произхожда от акроним за усилване на светлината чрез стимулирано излъчване на радиация. Първият лазер е създаден през 1960 г. от Теодор Мейман в изследователските лаборатории на Хюз, въз основа на теоретична работа на Чарлз Х. Таунс и Артур Леонард Шаулоу.  Лазерът се различава от другите източници на светлина по това, че излъчва светлина, която е кохерентна. Пространствената кохерентност позволява на лазера да бъде фокусиран в тясно място, което позволява приложения като лазерно рязане и литография. Пространствената кохерентност също така позволява на лазерния лъч да остане тесен на големи разстояния (колимация), което позволява приложения като лазерни показалки и лидар (откриване и измерване на светлината). Лазерите могат да имат и висока времева кохерентност, което им позволява да излъчват светлина с много тесен спектър. Алтернативно, времевата кохерентност може да се използва за производство на ултракъси светлинни импулси с широк спектър, но с продължителност от една фемтосекунда.  Лазерите се използват в оптични дискови устройства, лазерни принтери, сканери за штрих-кодове, инструменти за секвениране на ДНК, оптична комуникация във влакна и свободно пространство, производство на полупроводникови чипове (фотолитография), лазерна хирургия и кожни процедури, материали за рязане и заваряване, военни и правоприлагащи устройства за маркиране на цели и измерване на обхват и скорост, както и в дисплеи с лазерно осветление за забавление. Полупроводникови лазери в синьо до близко-UV също са били използвани вместо светодиодите (LED), за да възбуждат флуоресценцията като източник на бяла светлина. Това позволява много по-малка излъчваща площ поради много по-голямото лъчение на лазера и предотвратява падането, претърпяно от светодиодите; такива устройства вече се използват в някои автомобилни фарове.
Лазерът е устройство, което излъчва светлина от електромагнитен източник на радиация. Първият лазер е построен през 1960 г. от Теодор Мейман в изследователските лаборатории на Хюз, въз основа на теоретичната работа на Чарлз Х. Таунс и Артър Леонард Шаулоу.  Лазерите излъчват определен вид светлина. Светлина, която е кохерентна. Кохерентността може да се измерва пространствено или времево. Кохерентността позволява на лазерните лъчи да останат тесни на големи разстояния. Временната кохерентност може да се използва за създаване на ултракъси лъчи светлина.  Някои примери за използване на лазери са оптични дискови устройства, лазерни принтери, сканери за баркодове, оптични влакна и фотолитография