Poista Ruben Darion runoutta vaikuttavien henkilöiden nimet
Context:Ranskalainen runous vaikutti ratkaisevasti Daríon runoilijan muodostumiseen. Ensinnäkin romantikot, erityisesti Victor Hugo. Myöhemmin ja ratkaisevasti Daríoon vaikuttivat parnassilaiset: Théophile Gautier, Catulle Mendès ja José María de Heredia. Toinen ratkaiseva vaikutus oli proosan ja runojen kirjoittaja ja Kuuban kansallinen sankari Jose Martí. Darianin esteettisyyden lopullinen määrittävä elementti on hänen ihailunsa symbolisteja kohtaan, erityisesti Paul Verlainea kohtaan. Darío itse tiivisti oman runollisen polkunsa Cantos de vida y esperanza (1905) -runojensa alkupöydässä, kun hän vakuutti olevansa "vahva Hugon kanssa ja epämääräinen Verlainen kanssa" ("con Hugo fuerte y con Verlaine ambiguo").  Prosas Profanas -kirjan "Palabras Liminares" -osiossa (1896) hän oli jo kirjoittanut kappaleen, joka paljastaa ranskalaisen kulttuurin merkityksen hänen kirjallisuuden kehityksessä:  Valkoisen parran vanha espanjalainen osoittaa sarjaa loistavia muotokuvia: "Tämä - hän sanoo - on suuri Miguel de Cervantes Saavedra, yksikätinen nero; tämä on Lope de Vega, tämä on Garcilaso, tämä Quintana". Pyydän häntä Gracianista, Teresa Avilan, urhea Góngoran ja vahvin kaikista, Francisco de Quevedo y Villegasin puolesta. Sitten sanon: "Shakespeare! Dante! Mitä sinä teet? Hugo...! (ja päässäni: Verlaine...!) Sitten hyvästelemässä: "Vanhus, on tärkeää sanoa: vaimoni on maastani; rakastajani on Pariisista".  Los raros on kirjallisuuden makuja kuvaava teos, jonka hän julkaisi samana vuonna kuin Prosas profanas, ja joka on omistettu lyhyesti kiillottamaan joitakin kirjoittajia ja älykkäitä, joita hän ihaili syvästi. Kirjassa mainittujen joukossa on Edgar Allan Poe, Villiers de l'Isle Adam, Léon Bloy, Paul Verlaine, Lautréamont, Eugénio de Castro ja José Martí (viimeinen on ainoa mainittu, joka kirjoitti kirjallisuutensa espanjaksi). Ranskan kulttuurin valta on selvä. Darío kirjoitti: "Modernismi ei ole mitään muuta kuin espanjalaista runoilua ja proosaa, joka on siivitty läpi hyvän ranskalaisen runoilun ja hyvän ranskalaisen proosan". Darío oli Bécquerin suuri ihailija, mutta hän jätti huomiotta alkuvaiheensa, ennen Azul..., jossa hänen runoutensa oli paljon velkaa 1800-luvun espanjalaisen runouden suurille nimille, kuten Núñez de Arce ja Campoamor. Espanjalaiset teemat ovat hyvin edustettuina hänen teoksessaan jo Prosas profanasissa ja erityisesti hänen toisen Espanjan matkansa jälkeen vuonna 1899. Tietäen Espanjan poliittisen ja taiteellisen rappeutumisen (joka oli sama asia kuin niin sanotulla 98-luvun sukupolvella), hän sai usein inspiraatiota menneisyyden hahmoista ja elementteistä. Muilla kielillä kirjoittaneista kirjoittajista on syytä mainita, että hän tunsi syvää ihailua kolmea amerikkalaista kirjailijaa kohtaan: Ralph Waldo Emerson, Edgar Allan Poe ja Walt Whitman.
Victor Hugo -niminen Théophile Gautier Catulle Mendès José María de Heredia, Espanjan kuningas Jose Martí Paul Verlaine -niminen Edgar Allan Poe -kirjailija Villiers de l'Isle Adam -saarella sijaitseva Léon Bloy Lautréamont Eugénio de Castro -niminen Ralph Waldo Emerson -niminen kirjailija Walt Whitmanin kanssa