Извлечете имената на влиятелните хора в поезията на Рубен Дарио
Context:Френската поезия оказва определящо влияние върху формирането на Дарио като поет. На първо място, романтиците, особено Виктор Хюго. По-късно, и по решителен начин, Дарио е повлиян от парнасианците: Теофил Готие, Катул Мендес и Хосе Мария де Хередия. Друга решаваща сила е писателят на проза и поезия и националният герой на Куба Хосе Марти. Последният определящ елемент на естетиката на Дариан е възхищението му към символистите, особено Пол Верлен. Като обобщава собствената си поетична траектория в първоначалното стихотворение на Cantos de vida y esperanza (1905), самият Дарио синтезира основните си влияния, когато твърди, че е "силен с Хюго и двусмислен с Верлейн" ("con Hugo fuerte y con Verlaine ambiguo".)  В раздела "Palabras Liminares" на Prosas Profanas (1896) той вече е написал параграф, който разкрива значението на френската култура в развитието на литературното му творчество:  Старият испанец с бяла брада сочи към поредица от прочути портрети: "Това е великия Мигел де Сервантес Сааведра, гений с една ръка; това е Лопе де Вега, това е Гарсиласо, това е Кинтана". Моля го за благородния човек Грасиан, за Тереза от Авила, за смелия Гонгора и най-силния от всички, Франсиско де Квеведо и Вилегас. Тогава казвам: "Шекспир! Данте! Данте! Хюго...! (и в главата ми: Верлейн...!) " След това, когато се сбогувате: "Старецо, важно е да кажеш: жена ми е от моята земя; любовницата ми е от Париж".  Los raros е илюстративен том за литературните вкусове, който той публикува през същата година като Prosas profanas, и посветен на кратко излъчване на някои от писателите и интелектуалците, към които той изпитва дълбоко възхищение. Сред тези в книгата намираме Едгар Алън По, Вилиерс дьо Л'Ил Адам, Леон Блой, Пол Верлейн, Лаутреамон, Еухенио де Кастро и Хосе Марти (последният е единственият, споменат, който е написал литературното си произведение на испански език). Преобладаването на френската култура е повече от очевидно. Дарио пише: "Модернизмът не е нищо повече от испански стихове и проза, преминали през финото сито на добрите френски стихове и добрите френски прози". Оставяйки настрана първоначалната си фаза, преди Azul..., в която поезията му дължи много на големите имена на испанската поезия от 19-ти век, като Núñez de Arce и Campoamor, Дарио е голям почитател на Bécquer. Испанските теми са добре представени в творбите му, вече в Просас профанас и особено след второто му пътуване до Испания през 1899 г. Съзнавайки съвременната испанска декадентност в политиката и изкуството (загриженост, която споделя с така нареченото поколение на 98), той често се вдъхновява от герои и елементи от миналото. Що се отнася до автори на други езици, заслужава да се спомене, че той изпитва дълбоко възхищение към трима писатели от Съединените щати: Ралф Уолдо Емерсън, Едгар Алън По и Уолт Уитман. [ цитат е необходим ]
Виктор Хюго Теофил Готие Катул Мендес Хосе Мария де Хередия Хосе Марти Пол Верлейн Едгар Алън По Villiers de l'Isle Adam (Вилиерс дьо Ил Адам) Леон Блой Лаутреамон Евгенио де Кастро Ралф Уолдо Емерсън Уолт Уитман