Ar grožis yra objektyvus ar subjektyvus?
Įvairių žmonių nuomonės šiuo klausimu skiriasi. Statistiškai, pasirinkimo modelis yra lengvai matomas tuo, ką žmonės apibūdintų kaip gražią. Akivaizdus šio reiškinio pavyzdys - moterų ir vyrų grožio standartai. Atrodo, kad visuomenė sutaria, kokie bruožai, tiek fiziniai, tiek vidiniai, gali būti vertinami kaip grožis. Be to, grožio standartas yra ne tik žmonėms, bet ir gyvūnų veislėms, pavyzdžiui, kačių parodose. Atrodo, kad grožis yra susijęs su to, kiek jis panašus į tobulumą. Pavyzdžiui, rožė, turinti daug petalų, bet be ašarų ar įbrėžimų, paprastai laikoma gražesne už tą, kurios petalų yra mažiau ir akivaizdžiai sugadintos. Tačiau tobulumo klausimas taip pat kelia problemą, nes sunku, o galbūt ir neįmanoma apibrėžti to, kas yra tobula. Grožis nebūtinai reiškia tobulumą. Pavyzdžiui, didelės akys statistiniu požiūriu laikomos patrauklesnėmis, tačiau, atsižvelgiant į jų biologinį paskirtį, jos neturi pranašumo už mažas akis. Todėl ir grožis, ir tobulumas priklauso nuo požiūrio ar tikslo, kuriuo į objektą žiūri.  Be to, reikia atsižvelgti į tai, kad per šimtmečius ir kultūras akivaizdžiai kinta tai, kas laikoma gražu. Pavyzdžiui, mados tendencijos ir meno stiliai nuolat kinta. Be to, nuomonių įvairovė rodo, kad nėra nieko, ką visi laikytų gražia, todėl net jei dauguma laiko tam tikrą objektą ar dalyką gražiu, jo grožis išlieka subjektyvus, nes jis išlieka pagrįstas nuolat besikeičiančiu pasirinkimu, o ne objektyvia tiesa.