Kas ilu on objektiivne või subjektiivne?
Inimeste arvamused selles küsimuses on erinevad. Statistiliselt on eelistuste muster kergesti nähtav selles, mida inimesed nimetavad ilusaks. Selle ilmselge näide on naiste ja meeste ilu standard. Tundub, et ühiskond on ühel meelel selle üle, millised omadused, nii füüsilised kui ka sisemised, võivad inimese ilusaks pidada. Ilususe standard on suunatud ka kaugemale inimestest, näiteks kasside näituste loomaliikidele. Ilmselt on olemas seos ilu ja selle vahel, kui palju see sarnaneb täiuslikkusele. Näiteks peetakse paljude lehtedega roosi, millel ei ole pisaraid ega kriimustusi, üldiselt ilusamaks kui seda, millel on vähem, nähtavalt rikutud lehtedega roosi. Siiski tekitab täiuslikkuse küsimus ka probleemi, kuna on raske ja võib-olla võimatu defineerida täiuslikkust. Ilusus ei tähenda tingimata täiuslikkust. Näiteks peetakse suured silmad statistiliselt atraktiivsemaks, kuid nende bioloogilise otstarbe poolest ei ole neil väikeste silmade üle. Niisiis sõltub nii ilu kui ka täiuslikkus sellest, millise vaatevinkliga või milleks eesmärgiga sa vaatad midagi.  Peale selle tuleks arvestada ka ilmsete muutustega, mis on olnud läbi sajandite ja kultuuride selle osas, mida peetakse ilusaks. Näiteks mudelid ja kunsti stiilid muutuvad pidevalt. Lisaks sellele viitab arvamuste mitmekesisus sellele, et ei ole midagi, mida kõik peavad ilusaks, nii et isegi kui enamus peab teatud objekti või asja ilusaks, jääb selle ilu subjektiivseks, sest see põhineb pigem pidevalt muutuval eelistusel kui objektiivsel tõel.