Hvorfor skal folk konvertere plener og dekorative hager til innfødte planter?
Hvem elsker ikke sommerfugler? De er et vakkert symbol på uskyld. Men har du lagt merke til at det er færre og færre hvert år? Da jeg var barn, kunne du ikke ta en tur uten å få noen sommerfugler på forruden på bilen din. Så hvorfor er det så få, og hva betyr det?  En av hovedårsakene er bruken av plantevernmidler og herbicider. Disse kjemikaliene er vilkårlige drapsmenn. Og de slår hele økosystemet ut av balanse. I min hage har jeg sett hvordan litt tålmodighet kan sette ting tilbake i balanse. Jeg hadde bladlus, men sakte la jeg merke til at bladlus rovdyr løste problemet. Jeg hadde fluer på grunn av kyllinghuset mitt, men i løpet av noen uker så jeg Swallows og Phoebes flytte inn for å dra nytte av matkilden.  Den andre grunnen til at vi ser færre sommerfugler er mat for larver. De fleste sommerfugler og sommerfugler (eller nattfugler som jeg liker å kalle dem) trenger en bestemt plante som vertskap for larvene sine. For monark sommerfugler, er det Milkweed (Asclepias), som er et uheldig navn for en vakker plante. For Pipevine Swallowtails er det Pipevine (Aristolochia). Uten disse plantene har larver ingen matkilde. Og etter hvert som byer og forsteder blir asfaltert over, er det ikke lenger noe sted for disse en gang rikelige plantene å vokse. Når vi ser på våre egne gårder, inneholder de vakre planter som er importert fra andre steder. Men for en sommerfugl, våre gårder synes som ørkener. Selv planter som bottlebrush, som tiltrekker seg mange insekter for nektar, gir ingen mat til innfødte baby insekter. Det er litt som å ha en bar for de voksne å drikke på, men ingen mat å gi næring til sine barn slik at de kan vokse til å bli voksne også.  Men Doug Tallamy, en entomolog fra University of Delaware, sier vi kan hjelpe. Ved å sette noen innfødte planter i våre gårder, kan vi gi maten til å bringe tilbake sommerfugler.  Mens vi forberedte oss på å gjøre om hagen vår fra eviggrønne prydplanter til en engelsk hytte/skåret blomsterhage, skjedde noe. Vi så Doug Tallamy snakke på et CNPS Silicon Valley Zoom-møte. Og vi innså at vi måtte endre retning, og begynne å hage med innfødte.  Når vi ser på vår hage, er nøkkelen at vi bare begynner... Det er et stort eksperiment for å se hva som fungerer hvor. Og allerede snakker hagen til oss. Den blåøyde gresset har hoppet den asfalterte gangveien til en annen del av hagen! Vi forventer mer bevegelse og magi i fremtiden. Her er noen av våre tanker om vår hage.  Velsignelser... å ha et gigantisk eik i hagen vår og å ha en bekk bak oss har sikkert gitt oss et ben opp når det gjelder mat og dyreliv tilgang til hagen vår.  Ulempen er at det er mye skygge. Bare to, kanskje tre steder i hagen vår som får god sol. Så, vi troller gjennom Calscape på jakt etter planter som vil tolerere skygge. (Hvis du ikke har møtt Calscape du er i for en godbit. Men jeg håper du bor i California...).  Målet er at vi som talamitter skal gi næring til økosystemet, som starter med larveoppdrett. Så hvordan har det fungert ut? Vel, vi har bare sett en eller to larver så langt. Åp. Det er et eksperiment...  Største innvirkning... etterlater bladene det siste året. Vi kan allerede se at jorda forbedrer seg, og hver gang vi vanner ser vi at mange insekter stiger opp fra søppel. Så det skjer. Sakte og rolig...  Så vi fortsetter å erstatte ikke-innfødte med innfødte. Forrige helg tok vi ut Sarcococca og Pierris Japonicas og erstattet dem med Coffeeberry (Frangula Californica). Denne helgen fjernet vi to ahorntrær og erstattet dem med Bush Anemone (Carpenteria Californica). Og neste helg skal vi erstatte boksen vår med Coyote Brush (Baccharis pilularis).  I tillegg til insekter, har vi sett mye annet flott dyreliv i hagen vår. Hvert år fødes et nytt reir av egern i treet. Og i år ble vi overrasket over at 3 små vaskebjørn flyttet inn i treet (det er stort sett hult).  De er søte, sjenerte og søte. Vi har likt å se dem komme ut og lete etter mat i treet hver kveld.