Като се има предвид този параграф за Студената война, защо руснаците се оттеглиха от войната си в Афганистан?
Context:След Втората световна война части от Източна и Централна Европа, включително Източна Германия и източни части на Австрия, са окупирани от Червената армия според Потсдамската конференция. В сателитните държави на Източния блок бяха установени зависими комунистически правителства. След като става втората ядрена сила в света, Съветският съюз създава алианса на Варшавския договор и влиза в борба за глобално господство, известна като Студената война, с съперничещите си Съединени щати и НАТО. След смъртта на Сталин през 1953 г. и краткия период на колективно управление, новият лидер Никита Хрушчов осъжда Сталин и започва политиката на десталинизация, освобождавайки много политически затворници от лагерите за трудов труд ГУЛАГ. Общото облекчаване на репресивната политика става известно по-късно като Хрушчовското размразяване. В същото време напрежението от Студената война достига своя връх, когато двамата съперници се сблъскват заради разполагането на ракети "Юпитер" на САЩ в Турция и съветски ракети в Куба.  През 1957 г. Съветският съюз изстрелва първия в света изкуствен спътник - "Спутник 1", с което започва космическата ера. Руският космонавт Юрий Гагарин става първият човек, който обикаля около Земята, на борда на космическия кораб "Восток 1" на 12 април 1961 г. След свалянето на Хрушчов през 1964 г. следва друг период на колективно управление, докато Леонид Брежнев не става лидер. Ерата на 70-те и началото на 80-те години на миналия век по-късно е определена като Ерата на застой. Реформата Косигин от 1965 г. има за цел частична децентрализация на съветската икономика. През 1979 г., след революция, водена от комунистите в Афганистан, съветските сили нахлуват в страната, в крайна сметка започвайки съветско-афганистанската война. През май 1988 г. Съветите започват да се оттеглят от Афганистан, поради международна опозиция, упорита антисъветска партизанска война и липса на подкрепа от съветските граждани.  От 1985 г. нататък последният съветски лидер Михаил Горбачов, който се стреми да въведе либерални реформи в съветската система, въвежда политиките на гласността (откритост) и перестройката (реструктуриране) в опит да сложи край на периода на икономическа стагнация и да демократизира правителството. Това обаче води до възхода на силни националистически и сепаратистки движения в цялата страна. Преди 1991 г. съветската икономика беше втората по големина в света, но през последните си години тя влезе в криза.  През 1991 г. икономическите и политическите сътресения започнаха да се разрастват, тъй като балтийските държави решиха да се отделят от Съветския съюз. На 17 март се провежда референдум, в който огромното мнозинство от участващите граждани гласуват за превръщането на Съветския съюз в обновена федерация. През юни 1991 г. Борис Елцин става първият пряко избран президент в руската история, когато е избран за президент на Руската СФСР. През август 1991 г. опит за държавен преврат от членове на правителството на Горбачов, насочен срещу Горбачов и насочен към запазване на Съветския съюз, вместо това доведе до края на Комунистическата партия на Съветския съюз. На 25 декември 1991 г., след разпадането на Съветския съюз, заедно със съвременната Русия, се появяват четиринадесет други постсъветски държави.
Съветите се оттеглят от съветско-афганистанската война, започваща през май 1988 г. поради международна опозиция, упорита антисъветска партизанска война и липса на подкрепа от съветските граждани.