Kuvailkaa aamun rutiinia kahden vuoden näkökulmasta.
Herään yksin sängyssäni, on pimeää ja pelkään. Kutsun äitiäni ja tunnen helpotusta, kun kuulen hänen askeleitaan makuuhuoneeseeni. Hän istuu vieressäni ja tunnen oloni onnelliseksi ja tyytyväiseksi. Herään taas auringonpaiste silmissäni ja tiedän aamun olevan koittanut. Käännyn ympäri ja näen, että äitini nukkuu yhä vieressäni. Sanoin hänelle, että on aamu. Veljeni tuli juosten sisään ja pyysi minua leikkimään leikkihuoneessa. En malta odottaa, että pääsen leikkimään leluillani. Juoksin käytävästä alas ja valitsin lempipuzzleeni, jossa on kaikki sateenkaaren värit! Pyydän veljeäni auttamaan palapeliin ja tunnen itseni ylpeäksi, kun se on tehty. Kuulen äitini soittavan alakerrasta. Hän sanoo, että aamiainen on valmis. Minulla on nälkä, ja menen alakertaan keittiösaarelle, - jossa hän tuo suosikkini, ison kulhon kauraa! Kun syön, tunnen, että jotain putoaa leukaani. Osoitan tämän äidille, ja hän pyyhkii sen kankaalla. Kun olen valmis, äiti sanoo, että on aika pukeutua. Haluan auttaa, joten riisun pyjamani yksin!