Kāpēc cilvēkiem būtu jāmaina zālieni un dekoratīvie dārzi, lai tie būtu vietējie augi?
Kurš nemīl putnus? Tie ir brīnišķīgs nevainības simbols. Bet vai esat pamanījuši, ka katru gadu to skaits samazinās? Kad es biju mazs, nevarēja braukt ceļojumā, neļaudams, lai uz automašīnas priekšējā stikla nesaskartu leņķi. Kāpēc tad ir tik maz cilvēku, un ko tas nozīmē?  Viens no galvenajiem iemesliem ir pesticīdu un herbicīdu lietošana. Šīs ķīmiskās vielas ir neapšaubāmi bīstamas. Un tās izšķiro visu ekosistēmu no līdzsvara. Manā dārzā es esmu redzējis, kā mazliet pacietības var atrisināt situāciju. Man bija putni, bet lēnām pamanīju, ka putnu plēsēji risina šo problēmu. Man bija mušas, jo tur bija cūkas, bet pēc dažām nedēļām es redzēju, kā uz tās pārcēlās sērgas un fēbes, lai izlietotu šo barības avotu.  Vēl viens iemesls, kāpēc mēs redzam mazāk putniņu, ir to, ka tie ir kā barība gājējiem. Lielākajai daļai putniņu un mēliņu (vai, kā es to saucu, nakts putniņu) ir nepieciešams kāds īpašs augs, kas būtu mājoklis to sēklām. Monarha putni to sauc par asclepiju, kas ir nelaimīgs nosaukums skaistajam augam. Pipevine Swallowtails gadījumā tas ir Pipevine (Aristolochia). Bez šiem augiem žurkiem nav pārtikas avotu. Un, kad pilsētas un tās apkārtnes kļūst pārklātas ar asfaltu, vairs nav vietas, kur augt šiem kādreiz bagātiem augiem. Ja mēs skatāmies uz mūsu dārzu, tur ir skaisti augi, kas importēti no citām vietām. Bet putniem mūsu dārzi šķiet kā tuksne. Pat tādi augi kā pudeli, kas pievilina daudz kukaiņu, lai iegūtu nektāru, nav pārtikas vietējiem kukaiņu mazuļiem. Tas ir kā barā, kur pieaugušie drīkst dzert, bet bez pārtikas, lai barotu savus bērnus, lai arī viņi varētu izaugt un kļūt par pieaugušajiem.  Taču Delavāras universitātes entomologs Dags Talamijs saka, ka mēs varam palīdzēt. Ja mēs savā dārzā audzēsim vietējos augļus, mēs varam nodrošināt barību, kas atgriezīs putnus.  Kad mēs gatavojāmies pārveidot mūsu dārzu no ikdienišķiem dekoratīviem augiem uz angļu māju/šķērsotiem ziediem, kaut kas notika. Mēs redzējām Dougu Talamiju runājošo CNPS Silicija ielejas Zoom sanāksmē. Un mēs sapratām, ka mums ir jāmaina mūsu virziens un jāsāk dārzkopība ar vietējiem.  Kad mēs skatāmies uz mūsu dārzu, galvenais ir tas, ka mēs tikai sākam... Tas ir liels eksperiments, lai redzētu, kas un kur darbojas. Un dārzs jau runā ar mums. Zilo acis trauki ir pārkāpuši asfaltētu kāpnēm uz citu daļu no dārza! Mēs gaidām vairāk kustības un maģijas nākotnē. Lūk, dažas domas par mūsu dārzu.  Svēte, ka mūsu dārzā ir milzīgs ķieģeļu koks un mums aiz muguras ir upe, mums noteikti ir izdevusies, jo mūsu dārzā ir daudz pārtikas un dzīvnieka.  Nelaimība - daudz ēnas. Tikai divas, varbūt trīs vietas mūsu dārzā, kur ir laba saule. Tāpēc mēs meklējam Calscape, meklējot augus, kas izturētu ēnu. (Ja jūs neesat saticis Calscape jums ir par pārsteigumu. Es ceru, ka tu dzīvo Kalifornijā...).  Mērķis... kā talamīti, mēs ticam ekosistēmas barošanai, kas sākas ar žurku audzēšanu. Kā tas ir gājis? Pašlaik esam redzējuši tikai vienu vai divus žurkus. Uzsūc. Tas viss ir eksperiments...  Lielākā ietekme... palikušie lapas pagājušajā gadā. Mēs jau varam redzēt, ka augsnes stāvoklis uzlabojas, un ikreiz, kad mēs apūdeņojam, mēs redzam daudz kukaiņu, kas aug aug no peldoša. Tātad tas notiek. Paldies.  Tāpēc mēs turpinām aizstāt ne-vietējos ar vietējiem. Pagājušajā nedēļas nogalē mēs izņemām Sarcococca un Pierris Japonicas un aizstājām tos ar Coffeeberry (Frangula Californica). Šonedēļ mēs nojaucām divus akmeņus un aizstājām tos ar "Bush Anemone" (Carpenteria Californica). Nākamajā nedēļas nogalē mēs nomainīsim mūsu ķieģeļu sienu ar Coyote Brush (Baccharis pilularis).  Papildus kukaiņiem, mēs esam redzējuši daudzus citus lieliskus savvaļas dzīvniekus mūsu dārzā. Katru gadu koksnē piedzimst jauns veļas veļas veļas veļas veļas veļas veļas veļas veļas veļas. Šogad mēs bijām pārsteigti par to, ka uz koku (kas lielākoties ir tukšs) pārcēlās 3 mazā raķetiņi.  Viņi ir mīļi, kaislīgi un mīļi. Mums ir patika skatīties, kā tie katru nakti iznāca un meklēja barību.