Uzrakstīt eseju par to, vai koronas politikas pasākumi ir labvēlīgi sabiedrībai vai ne
Pēc gandrīz divu gadu ilgas COVID-19 pandemijas un vēl viena slēgšanas, daudzi cilvēki Nīderlandē kļūst nervozāki un ir noguruši no ierobežojumiem. Saskaņā ar Rijksoverheid datiem, 28. janvārī Nīderlandē tika apstiprināti rekordliels 74 000 gadījumu, un tikai desmit ar koronavīrusu saistītie ICU uzņemumi vai nāves gadījumi (Infekcijas - apstiprināti gadījumi, 2022). Tas rada debates: vai valdībai būtu jāturpina īstenot šos pasākumus vai nē? Lai sagatavotu atbildi, vispirms ir jāsaprot vīruss un tā izplatīšanās veids, un tad jāapsver debates no politiskās, ētikas, sociālās un ekonomiskās perspektīvas. Pirmais ziņots SARS-CoV-2 gadījums, kas izraisa COVID-19 slimību, bija 2019. gada 31. decembrī ("Koronavīrusu slimība", 2022), un tas izraisīja ķēdes reakciju politiskajā nestabilitātē visā pasaulē. Tas, kas sākotnēji sākās kā epidēmija Ķīnā, mēnešu laikā bija izplatījies gandrīz visās pasaules valstīs. Pēdējo 20 gadu laikā daudzas valstis ir skārušas ar Covid-19 saistītie vīrusi, piemēram, SARS. Ņemot vērā iepriekšējo pieredzi, viņi nekavējoties veica attiecīgus pasākumus. Piemēram, kopš pandēmijas sākuma Ķīnā nav bijis vairāk nekā 110 000 gadījumu, lai gan tā iedzīvotāju skaits ir gandrīz 1,5 miljardi (Worldometer, 2022). Tomēr mazāk politiski stabila valsts, piemēram, Turcija, bija mazāk sagatavota un cieta no 12 miljoniem gadījumu, lai gan tās iedzīvotāju skaits ir 85 miljoni. Viruss izplatās ļoti ātri, jo tas tiek pārnests pa gaisu. Ja cilvēks atrodas blakus inficētai personai, tā izelpojumā var būt vīruss un to var ieelpot veseli cilvēki. Masku lietošana un distances saglabāšana palīdz novērst inficētu personu izplatīšanu, lai vīrusa daļiņas nestu veselīgu cilvēku tuvumā. Tomēr valstīs, kurās pasākumi netika īstenoti, ievērojami palielinājās pārmērīgas nāves gadījumu skaits. Jauns omikrona variants, pateicoties 30 mutācijām, izplatās vismaz 20 reizes ātrāk nekā sākotnējais celms (Grossman un Stahel, 2022). Par laimi, tā ir arī daudz mazāk nāvējoša, jo tā agrīnās stadijās neierobežo plaušu audus (Zimmer un Ghorayshi, 2021). Koronovīrusa ierobežojumus var analizēt arī no ētikas perspektīvas: vai mums būtu jāsamazina koronovīrusa pasākumi, pat ja tas varētu apdraudēt vairāk cilvēku dzīvību? Līdz 2021. gada 28. janvārim koronavīrusa mirstības līmenis ir 0,51%. Tas ir salīdzinoši augsts, salīdzinot ar citiem elpceļu vīrusiem, piemēram, ar gripu, kura mirstība ir 0, 01%. COVID-19 nesamērīgi ietekmē neaizsargātās grupas, piemēram, tās, kam ir blakusparādības, piemēram, cukura diabēts, aptaukošanās vai autoimūnās slimības. Tas īpaši attiecas uz gados vecākiem cilvēkiem, jo viņiem ir vairāk veselības traucējumu, kā arī imunitāte, kas ar vecumu pasliktinās. Koronovirus inficē augšējās elpceļu sistēmas, tostarp plaušas. Tas iekļūst šūnās un uzdod tām radīt vīrusa kopijas. Pēc tam šūna atveras un sūta jaunas vīrusa kopijas uz citām šūnām. Visbeidzot, ja nav efektīvas imūnsistēmas atbildes reakcijas, pacients nomirs plaušu bojājuma dēļ, īpaši ar COVID-19 celmiem pirms Omicron varianta. Aizslēguma laikā ir minimāla saskarsme ar cilvēkiem, kas palēninās vīrusa izplatīšanos. Tomēr sociālā kontakta ierobežošanai ir sava nelabvēlīga ietekme. Piemēram, lockdown laikā vairāk nekā 2,5 miljoniem bērnu bija risks aizkavēt mācīšanos (<unk>Jongeren<unk> 2021') ("Education and COVID-19", 2022). Turklāt, saskaņā ar OSF Healthcare, "vidējais iknedēļas apmeklējums ārkārtas nodaļā, kam ir aizdomas par pašnāvības mēģinājumiem jauniešu vidū, bija par vairāk nekā 50% lielāks nekā iepriekšējā gada tajā pašā periodā" (OSF Health Care, 2021). Tādējādi, pat ja vairāk cilvēku dzīvības ir apdraudētas, veicot papildu pasākumus riska grupai, var droši atvērt sabiedrību un novērst pašnāvības un mācīšanās traucējumus jauniešiem. Turklāt vakcīnas var novērst nopietnus audu bojājumus. No sabiedrības viedokļa, koronavīruss ir pierādījis, ka tas ir "šķelšanās jautājums", kas liek dažus cilvēkus atteikties no vakcinācijas. Daudzi pilsoņi nepieņem vakcinācijas, patiesībā nesaprotot tās sekas. Ir divu veidu vakcīnas: mRNA un vīrusu vektoru vakcīnas. mRNA COVID-19 vakcīna bija pirmā mRNA vakcīna, kas tika izmantota plašai sabiedrībai. mRNA vakcīnās ir RNA lipīdu iekšienē, kas palīdz RNA iekļūt šūnā. Ribosomas nolasē RNS un instrukcijas šūnām, lai tās ražotu tādus pašus proteīnus kā SARS-CoV-2. Pēc tam organisms atpazīst, ka korona spike proteīni ir ievainojoši, un veido antivielas, lai tos iznīcinātu. Salīdzinot ar to, vīrusu vektoru vakcinās tiek ievietota nekaitīga vīrusa kopija ar to pašu proteīna DNS, kas izraisa imūnsistēmas uzbrukumu un atcerēšanos. Abiem vakcīnu veidiem atmiņas B šūnas turpinās radīt antivielas gadījumā, ja persona nākotnē nonāk saskarē ar īsto vīrusu. Saskaņā ar Dr. Stāhela vārdiem, <unk>Omicron ir mutējis tik ļoti, ka tam ir mazāka afinitāte attiecībā uz antivielu no vakcīnas, kas to atpazīst, tāpēc atbilde ir pastiprinātājs, jo jūs pārvarēsiet vīrusu ar imunitātes atbildes daudzumu, pat ja nav perfekta atbildes reakcija<unk> (Grossman un Stahel, 2022). Tādējādi sākotnējās vakcīnas devas un, nesenāk, pastiprinātājs ir svarīga loma infekciju novēršanā, bet vēl svarīgāk, samazinot nopietnu slimību un nāves risku. Tomēr jauni pētījumi ir pierādījuši, ka efektīva imunitāte var pazust sešu mēnešu laikā, tāpēc ir nepieciešams saņemt ikgadēju devu, kas ir līdzīga gripai (Doucleff). 13,6% iedzīvotāju, kas ir vecāki par 18 gadiem, noliedz vakcinēties, galvenokārt tāpēc, ka viņi neuzticas valdībai (<unk>Vaccinations COVID-19 vaccinations<unk>, 2022). Tas ierobežo kopējās imunitātes ietekmi, kas ir koncepcija, saskaņā ar kuru, ja tiek vakcinēti pietiekami daudz cilvēku, vīruss vairs nevarēs izplatīties, jo visi mērķa objekti ir imūni. Visbeidzot, jāapsver, kādas ekonomiskas sekas var izraisīt slēgšana. Slēpums radīja milzīgu bezdarbību, jo īpaši tiem, kas strādāja ceļojumu nozarē. Piemēram, saskaņā ar Pasaules Ekonomikas forumu, 2020. gadā 114 miljoni cilvēku zaudēja darbu (Richter, 2021). Turklāt uzliesmojumi visā pasaulē arī izraisīja aplēst 3,2 triljonu eiro zaudējumus darba ienākumos. Lai gan ekonomiskās sekas ir ļoti smagas, ir jāņem vērā tas, ka, ja netiek veikti pienācīgi koronas pasākumi, tiek apdraudētas dzīvības. Saskaņā ar NPR datiem, ja tiktu veikti nepietiekami pasākumi, Ķīnā gadījumu skaits būtu bijis aptuveni 488 reizes lielāks, tādējādi glābjot miljoniem cilvēku dzīvību (Beaubien, 2020). Visbeidzot, apsverot COVID-19 no politiskā, ētikas, sociālās un ekonomiskās perspektīvas, es secināju, ka, lai gan šis vīruss ir ļoti infekciozs un bīstams dažām grupām, slēgšana ir tikai pagaidu risinājums. Slēpums ir labvēlīgs mūsu sabiedrībai tikai tad, kad pārmērīga mirstība sāk pieaugt. Tāpēc, veicot pasākumus jau no agruma, valstis var ierobežot vīrusa izplatīšanos. Piemēram, bija vajadzīgi seši mēneši, pirms masku lietošana tika uzskatīta par dzīvotspējīgu pasākumu. Kā redzams pirmajā slēgšanas periodā, desmitiem tūkstošu cilvēku zaudēja darbu, un vairāk nekā 2,5 miljoniem bērnu Nīderlandē bija jāveic distances mācīšanās ("Jongeren", 2021). Tāpēc, pieņemot pasākumus laikus un būdami sagatavoti, nav jāiet uz slēgšanu. Tomēr, ja nāves gadījumu skaits kļūst pārmērīgs, ir vērts ieviest proporcionālu daudzumu korona pasākumu.