Având în vedere acest paragraf despre Războiul Rece, de ce s-au retras sovieticii din războiul din Afganistan?
Context:După cel de-al Doilea Război Mondial, părți din Europa de Est și Centrală, inclusiv Germania de Est și părți estice ale Austriei, au fost ocupate de Armata Roșie în conformitate cu Conferința de la Potsdam. Guvernele comuniste au fost instalate în statele satelit ale Blocului Estic. După ce a devenit a doua putere nucleară din lume, Uniunea Sovietică a înființat alianța Pactului de la Varșovia și a intrat într-o luptă pentru dominație globală, cunoscută sub numele de Războiul Rece, cu Statele Unite și NATO. După moartea lui Stalin în 1953 și o scurtă perioadă de guvernare colectivă, noul lider Nikita Hrușciov l-a denunțat pe Stalin și a lansat politica de destalinizare, eliberând mulți prizonieri politici din lagărele de muncă din Gulag. Încetinirea generală a politicilor represive a devenit cunoscută mai târziu ca "dezghețarea lui Hrușciov". În același timp, tensiunile din Războiul Rece au atins apogeul când cei doi rivali s-au ciocnit cu privire la desfășurarea rachetelor Jupiter ale Statelor Unite în Turcia și a rachetelor sovietice în Cuba.  În 1957, Uniunea Sovietică a lansat primul satelit artificial din lume, Sputnik 1, începând astfel Era Spațială. Cosmonautul rus Iuri Gagarin a devenit primul om care a orbitat Pământul, la bordul navei spațiale Vostok 1 la 12 aprilie 1961. După înlăturarea lui Hrușciov în 1964, a urmat o altă perioadă de guvernare colectivă, până când Leonid Brejnev a devenit lider. Era anilor 1970 și începutul anilor 1980 a fost mai târziu desemnată ca Era Stagnării. Reforma Kosygin din 1965 a vizat descentralizarea parțială a economiei sovietice. În 1979, după o revoluție condusă de comuniști în Afganistan, forțele sovietice au invadat țara, începând în cele din urmă războiul sovietic-afgan. În mai 1988, sovieticii au început să se retragă din Afganistan, din cauza opoziției internaționale, a războiului de gherilă anti-sovietic persistent și a lipsei de sprijin din partea cetățenilor sovietici.  Începând cu 1985, ultimul lider sovietic Mihail Gorbaciov, care a căutat să adopte reforme liberale în sistemul sovietic, a introdus politicile de glasnost (deschidere) și perestroika (restructurare) în încercarea de a pune capăt perioadei de stagnare economică și de a democratiza guvernul. Acest lucru, totuși, a dus la creșterea puternic naționalist și separatist mișcări în întreaga țară. Înainte de 1991, economia sovietică a fost a doua cea mai mare din lume, dar în ultimii ani ai ei, a intrat în criză.  În 1991, tulburările economice şi politice au început să se agite, deoarece statele baltice au ales să se separe de Uniunea Sovietică. La 17 martie, a avut loc un referendum, în care marea majoritate a cetățenilor participanți au votat în favoarea transformării Uniunii Sovietice într-o federație reînnoită. În iunie 1991, Boris Elțîn a devenit primul președinte ales direct în istoria Rusiei când a fost ales președinte al RSFSR. În august 1991, o tentativă de lovitură de stat a membrilor guvernului lui Gorbaciov, îndreptată împotriva lui Gorbaciov și menită să păstreze Uniunea Sovietică, a dus în schimb la sfârșitul Partidului Comunist al Uniunii Sovietice. La 25 decembrie 1991, în urma dizolvării Uniunii Sovietice, împreună cu Rusia contemporană, au apărut alte paisprezece state post-sovietice.
Sovieticii s-au retras din războiul sovieto-afgan începând cu mai 1988 din cauza opoziției internaționale, a războiului de gherilă anti-sovietic persistent și a lipsei de sprijin din partea cetățenilor sovietici.