Mis on tähtsam, loodus või kasvatus?
Argument "Loodus vs. kasvatus" on eksisteerinud nii kaua, kui inimesed on suutnud arutada keerulisi mõtteid. Arutelu selle üle, kas lapse olemus (sisemine olemus, hoiak või eelsoodumus) või kasvatus (hooldus, õpetused või tingimused) on rohkem vastutav selle eest, kes või mis neist täiskasvanueas saab.  Enamasti peetakse inimest konteksti (kasvatuse) produktina. See, millises olukorras me üles kasvame, mõjutab oluliselt seda, kes meist hiljem saab. Aga see ei pea olema nii must-valge. On lugematuid näiteid lastest, kes on sündinud äärmiselt rasketes tingimustes, kes on kasvanud hästi ümardatud, kõrgelt panustavate ühiskonna liikmeteks.  Selle tulemusena oleks mõistlik eeldada, et loodus on tugev tegur, olenemata kasvatusest (keskkonnast), milles inimene kasvab. Lõppude lõpuks pole mingit garantiid, et keegi, kes kasvab üles kuritarvitatud peres, hakkab ise teisi kuritarvitama. Kas siis on loodus tähtsam?  Raskus on selles, et ükski inimene ei ole samasugune kui teine. Eksperimente, mis kinnitavad loodus-kasvatus-meetodi tõhusust, on raske läbi viia. Mitte ainult inimõiguste seisukohast, vaid ka muutuva seisukohast. Tegelikult on inimloomuse suhtes liiga palju muutujaid, mida kontrollida, et ükskõik milline kontrolli kehtestamine kasvatamise elemendile oleks tasakaalustamata.  Seda küsimust kaaludes on oluline tunnistada, et arengupsühholoogia on veel varajases staadiumis ja mõista, et nii loodus kui ka kasvatus on inimese arengus vajalikud tegurid.