Miksi Neuvostoliitto vetäytyi sodasta Afganistanissa?
Context:Toisen maailmansodan jälkeen Punainen armeija miehitti osia Itä- ja Keski-Euroopasta, mukaan lukien Itä-Saksan ja Itä-Itävallan itäosat Potsdamin konferenssin mukaan. Itäblokin satelliittivaltioissa perustettiin riippumattomia kommunistisia hallituksia. Neuvostoliitosta tuli maailman toinen ydinvoima, ja se perusti Varsovan liiton ja ryhtyi kamppailemaan maailmanlaajuista valtaa vastaan, jota kutsutaan kylmäksi sodaksi, kilpailevan Yhdysvaltojen ja Naton kanssa. Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1953 ja lyhyen kollektiivisen hallinnon jälkeen uusi johtaja Nikita Hruštšov tuomitsi Stalinin ja käynnisti de-stalinisointipolitiikan vapauttaen monia poliittisia vankeja Gulagin työleireistä. Khrustshovin purkautumisen yleinen helpottaminen tuli myöhemmin tunnetuksi nimellä Hruštšovin sulaminen. Samaan aikaan kylmän sodan jännitteet saavuttivat huippunsa, kun kaksi kilpailijaa joutuivat yhteen Yhdysvaltojen Jupiter-ohjusten sijoittamisesta Turkkiin ja Neuvostoliiton ohjusten sijoittamisesta Kuubaan.  Vuonna 1957 Neuvostoliitto laukaisi maailman ensimmäisen keinotekoisen satelliitin, Sputnik 1:n, ja avasi siten avaruusajan. Venäläisestä kosmonautista Juri Gagarinista tuli ensimmäinen ihminen, joka kiersi maapallon kiertoradalla Vostok 1:n miehistöllä varustetulla avaruusaluksella 12. huhtikuuta 1961. Hruštšovin syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1964 seurasi toinen kollektiivisen hallinnon kausi, kunnes Leonid Brejnev tuli johtajaksi. 1970-luvun ja 1980-luvun alkua kutsuttiin myöhemmin stagnaation aikakaudeksi. Vuoden 1965 Kosyginin uudistuksen tavoitteena oli Neuvostoliiton talouden osittainen hajauttaminen. Vuonna 1979, kommunistien johtaman vallankumouksen jälkeen Afganistanissa, Neuvostoliiton joukot hyökkäsivät maahan, mikä lopulta aloitti Neuvostoliiton ja Afganistanin välisen sodan. Toukokuussa 1988 Neuvostoliitto alkoi vetäytyä Afganistanista kansainvälisen vastustuksen, jatkuvan Neuvostoliittoa vastustavan geriilisotien ja Neuvostoliiton kansalaisten puutteellisen tuen vuoksi.  Vuodesta 1985 lähtien viimeinen Neuvostoliiton johtaja Mihail Gorbatšov, joka pyrki toteuttamaan liberaaleja uudistuksia Neuvostoliiton järjestelmässä, otti käyttöön glasnostin (avoimuuden) ja perestrojikan (rakenneuudistuksen) politiikan yrittäessään lopettaa talouden pysähtymisen ja demokratisoida hallitusta. Tämä kuitenkin johti voimakkaiden nationalististen ja separatististen liikkeiden nousulle eri puolilla maata. Ennen vuotta 1991 Neuvostoliiton talous oli maailman toiseksi suurin, mutta sen viimeisinä vuosina se joutui kriisiin.  Vuonna 1991 talous- ja poliittiset sekasorrot alkoivat kiehua, kun Baltian maat päättivät erota Neuvostoliitosta. Maaliskuun 17. päivänä järjestettiin kansanäänestys, jossa valtaosa osallistuvista kansalaisista äänesti Neuvostoliiton muuttamisesta uudistetuksi liittovaltioksi. Kesäkuussa 1991 Boris Jeltsinista tuli Venäjän historian ensimmäinen suoraan valittu presidentti, kun hänet valittiin Venäjän SFSR: n presidentiksi. Elokuussa 1991 Gorbatšovin hallituksen jäsenten vallankaappausyritys, joka oli suunnattu Gorbatšovia vastaan ja jonka tavoitteena oli säilyttää Neuvostoliitto, johti sen sijaan Neuvostoliiton kommunistisen puolueen loppumiseen. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen 25 päivänä joulukuuta 1991 syntyi nykyisen Venäjän ohella neljätoista muuta post-neuvostovaltiota.
Neuvostoliitto vetäytyi Afganistanin sodasta toukokuussa 1988 johtuen kansainvälisestä vastustuksesta, jatkuvasta Neuvostoliittoa vastaan käytävästä guerilla sodankäynnistä ja Neuvostoliiton kansalaisten puutteellisesta tuesta.