Hvorfor skulle folk omdanne græsplæner og dekorative haver til indfødte planter?
Hvem elsker ikke sommerfugle? De er et smukt symbol på uskyld. Men har du lagt mærke til at der er færre og færre hvert år? Da jeg var barn, kunne man ikke tage på en tur uden at få sommerfugle på forruden. Hvorfor er der så få, og hvad betyder det?  En af hovedårsagerne er brugen af pesticider og herbicider. Disse kemikalier er vilkårlige mordere. Og de slår hele økosystemet ud af balance. I min have har jeg set, hvordan lidt tålmodighed kan bringe balancen tilbage. Jeg havde bladlus, men jeg lagde mærke til, at bladlus rovdyr løste problemet. Jeg havde fluer på grund af min hønsehus, men i løbet af et par uger så jeg svale og febe flytte ind for at udnytte fødevarekilden.  Den anden grund til at vi ser færre sommerfugle er mad til larver. De fleste sommerfugle og sommerfugle (eller natfugle, som jeg gerne kalder dem) har brug for en bestemt plante som værts for deres larver. For monarkfuglene er det mælkegræs (Asclepias), hvilket er et uheldigt navn på en smuk plante. For Pipevine Swallowtails er det Pipevine (Aristolochia). Uden disse planter har larverne ingen føde. Og i takt med at byer og forstæder bliver asfalteret, er der ikke mere plads til disse engang rigelige planter. Når vi ser på vore egne haver, er der smukke planter der er importeret fra andre steder. Men for en sommerfugl ligner vores gårde ørkener. Selv planter som bottlebrush, som tiltrækker en masse insekter for nektar, giver ingen mad til indfødte baby insekter. Det er som at have en bar, hvor de voksne kan drikke, men ingen mad til deres børn, så de også kan blive voksne.  Men Doug Tallamy, en entomolog fra University of Delaware, siger, at vi kan hjælpe. Ved at plante nogle lokale planter i vores gårde kan vi give maden til sommerfuglene.  Da vi forberedte os på at omdanne vores have fra eviggrønne prydplanter til en engelsk hytte/skåret blomsterhave, skete der noget. Vi så Doug Tallamy tale på et CNPS Silicon Valley Zoom-møde. Og vi indså, at vi måtte skifte retning og begynde at have med indfødte.  Når vi ser på vores have, er nøglen til at vi kun lige er begyndt... Det er et stort eksperiment for at se, hvad der virker. Og allerede nu taler haven til os. Den blåøje græs har sprunget over den asfalterede gang til en anden del af haven! Vi forventer mere bevægelse og magi i fremtiden. Her er nogle af vores tanker om vores have.  Velsignelser... at have et kæmpe egetræ i vores have og bæk bag os har givet os et ben op i forhold til mad og dyreliv adgang til vores have.  Ulempen er, at der er meget skygge. Der er kun to, måske tre steder i haven, der får god sol. Så vi troller gennem Calscape på udkig efter planter, der kan tåle skygge. (Hvis du ikke har mødt Calscape du er i for en behandling. Jeg håber, du bor i Californien...).  Som Talamitter tror vi på at brødføde økosystemet, hvilket starter med larveopdræt. Hvordan har det fungeret? Vi har kun set et par larver indtil videre. Sigh. Det er et eksperiment.  Største indvirkning... efterlader bladene det sidste år. Vi kan allerede se jorden blive bedre, og hver gang vi vander ser vi masser af insekter stige op fra kuldet. Så det sker. Langsomt...  Så vi fortsætter med at erstatte ikke-indfødte med indfødte. Sidste weekend fjernede vi Sarcococca og Pierris Japonicas og erstattede dem med Coffeeberry (Frangula Californica). I weekenden har vi fjernet to ahorntræer og erstattet dem med Bush Anemone (Carpenteria Californica). Og i næste weekend skal vi udskifte vores hæk med Coyote Brush (Baccharis pilularis).  Udover insekterne har vi set mange andre dyrearter i vores have. Hvert år bliver der født et nyt egernsæde i træet. Og i år blev vi overrasket over at se 3 små vaskebjørne flytte ind i træet (det er stort set hult).  De er søde, genert og elskværdige. Vi har nydt at se dem komme ud og lede efter mad i træet hver aften.