Зашто би људи требали претворити тревни и декоративни баште у домаће биљке?
Ко не воли лептира? Они су диван симбол невиности. Али да ли сте приметили да их је сваке године све мање? Када сам био дете, ни на једном путовању нисмо могли да добијемо лептирице на предно стакло аутомобила. Зашто их има тако мало и шта то значи?  Један од главних разлога је употреба пестицида и хербицида. Ове хемикалије су неодлучни убице. И они избацују читав екосистем из равнотеже. У мом дворишту сам видео како мало стрпљења може вратити равнотежу. Имао сам лешница, али сам полако приметио да лешница-предатори решавају проблем. Имао сам мушице због свог кокошарника, али током неколико недеља видео сам како се ластовице и фобе пресељавају како би искористиле извор хране.  Други разлог због којег видимо мање лептира је храна за гусенице. Већина пеперута и мољака (или пеперута ноћи, како их ја волим звати) треба одређену биљку за своје гусенице. У случају монарха, то је млечни алги (Асклепиас), што је несрећно име за прелепу биљку. У случају пипевина, то је пипевина (аристолохија). Без ових биљака, гусенице немају извор хране. И док се градови и предграђа обложују, не постоји место где би ове некада обилне биљке раслеле. Када погледамо наше двориште, у њему се налазе прелепе биљке које су увезене са других места. Али за лептира, наша дворишта изгледају као пустиње. Чак и биљке као што је бутилброш, које привлаче много инсеката за нектар, не пружају храну за домаће бебе инсеката. То је као да имате бар за одрасле да пију, али немате храну да храните своју децу да би и они могли да постану одрасли.  Али Даг Талами, ентомолог са Универзитета Делавер, каже да можемо помоћи. Постављањем неких домаћих биљака у нашим двориштима, можемо обезбедити храну која ће вратити лептирке.  Док смо се припремали да преправимо свој врт од вечнозелених декоративних биљака, у енглески викенд/вртуцни врт, нешто се догодило. Видели смо Дага Таламија како говори на састанку ЦНПС Силиконске долине. И схватили смо да морамо да променимо свој правац, и да почнемо са градинарством са домородацима.  Док гледамо на наш врт, кључ је у томе што смо тек почели... То је велики експеримент да се види шта где функционише. А сад већ говори са нама. Трава са плавим очима прешла је по пешачком путу у други део врта! Очекујемо више покрета и магије у будућности. Ево неких наших мишљења о нашем врту.  Благослови... да имамо џиновски храст у дворишту и поток иза нас, сигурно нам је пружила предност у погледу хране и приступа дивљих животиња на дворишту.  Недостатак... много сенке. Само два, можда три места у нашем врту имају добро сунце. Дакле, пролазимо кроз Калскејп у потрази за биљкама које толеришу сенку. (Ако још нисте упознали Калскејп, чека вас задовољство. Надам се да живиш у Калифорнији...).  Циљ... као Таламити, ми верујемо у храњење екосистема, што почиње узгајањем гусеница. Како је то успело? До сада смо видели само једну или две гусенице. Уздиши. Све је то експеримент...  Највећи утицај... остављајући листове прошле године. Већ сада видимо да се земљиште побољшава, и сваки пут када залијемо видимо многе инсекте како се подижу из слагања. Дакле, то се дешава. Полако...  Дакле, настављамо да замењујемо не-мештане са домородацима. Прошлог викенда смо уклонили Саркокоццу и Пијерис Јапоникас и заменили их са Кофеберри (Франгула Калифорника). Овај викенд смо уклонили два јаворова и заменили их буш анемоном (Carpenteria Californica). И следећег викенда ћемо заменити нашу кутију за жице са Којотом (Baccharis pilularis).  Осим буба, у нашем дворишту смо видели и многе друге дивне животиње. Сваке године у дрвету се рађа ново гнездо млађих вавтара. А ове године нас је изненадило што су се 3 младене ендовице преселиле у дрво (у великој мери је шупље).  Они су слатки, стидљиви и дивни. Уживали смо у посматрању како сваке ноћи излазе и претражују дрво у потрази за храном.